Справа № 456/3595/25
Провадження № 2/456/157/2026

РІШЕННЯ
іменем України

07 квітня 2026 року місто Стрий 

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:
головуючого судді Шрамка Р. Т. ,
з участю секретаря: Сімонової-Мацигін А.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию в порядку загального позовного провадження справу №456/3595/25 за позовом ОСОБА_1 до Грабовецько-Дулібівської об`єднаної територіальної громади про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -
встановив:

Позивач ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовом до Грабовецько-Дулібівської об`єднаної територіальної громади, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок садибного типу А-1, А-1-1 основна частина, а2 підвал, а3 сходи з господарськими будівлями і спорудами, Б-1 літня кухня, в-1 сарай, Г-1 сарай, Д-1 вбиральня, №1 ворота з хвірткою, №2 огорожа, №5 хвіртка, №6 колонка, який розташований в АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування позову, зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Гірне Стрийського району Львівської області помер її далекий родич ОСОБА_2 . За життя, 24.06.2021 він склав заповіт посвідчений у Гірненській сільській раді, яким розпорядився всім своїм майном в користь позивача. Заповіт не змінено і не скасовано. Він не мав своєї сім`ї, дружини, дітей. Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина. До спадкового майна відносится: земельна частка (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ТзОВ ім.Шевченка розміром 1.58 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі ( на місцевості) , на підставі сертифікату на право на земельну частку ( пай) серія ЛВ № 0180667 від 04.09.2000р та житловий будинок з належними до нього господарскими будівлями і спорудами розашований в АДРЕСА_1 . Згідно записам погосподарської книги села, що зберігаються у виконкомі Грабовецько - Дулібівської сільської ради та свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 02.05.1987р. житловий будинок разом з належними до нього господарськими будівлями і спорудами станом на 15.04.1991р., часу ліквідації поняття колгоспний двір, обліковувався за колгоспним двором головою якого була мати ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а членами двору були: ОСОБА_4 (брат ОСОБА_2 ), помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 (дружина брата ) померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , та сам ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Кожний з них має право на 1/4 частку в майні колишнього колгоспного двору так як всі були зареєстровані у ньому станом на 15.04.1991р. і проживали разом до часу своєї смерті. Останнім помер ОСОБА_2 , який за життя склав заповіт в користь позивача. Інші члени гоподарства заповіту не складали. ОСОБА_2 прийняв спадщину піля смерті своєї матері ОСОБА_3 як спадкоємець першої черги за законом так як фактично вступив в управління її спадковим майном. Після смерті брата ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , спадщину прийняла його дружина ОСОБА_5 , яка постійно проживала з ним на час відкриття спадщини. А вже після смерті ОСОБА_5 спадщину прийняв ОСОБА_2 як спадкоємець четвертої черги за законом який проживав зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Спадкоєиців першої, другої, третьої черги у ОСОБА_5 не було. За життя ОСОБА_2 не оформив своїх спадкових прав. Таке право переходить до позивача, його спадкоємця за заповітом, ст.1276 ЦК України.
У визначений законом піврічний термін позивач звернулася з заявою до нотаріуса про прийняття спадщини та видачу на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за заповітом. 15.09.2023р. державний нотаріус Стрийської державної нотаріальної контори видав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ТзОВ ім.Шевченка розміром 1.58 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що зареєстровано в реєстрі за № 2332, спадкова справа № 1/2022 рік. А щодо права власності на будинок нотаріус відмовила з підстав відсутності правовстановлюючих документів на нього. Всі розбіжності в прізвищі матері ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та родинні відносини між ними були втановлені рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області по цивільній справі № 456/760/22, провадження № 2- о/456/З9/2022, судове рішення від 19.04.2022р. Такі обставини змушують позивача звертатися до суду.
Представник відповідача Грабовецько-Дулібівської сільської ради Стрийського району Львівської області, надав суду заяву, в якій зазначив, що не заперечує щодо задоволення позовних вимог, розгляд справи просив здійснювати за його відсутності.
Інших заяв по суті справи, виключно в яких, в силу вимог ч. 1 ст. 174ЦПК України викладаються вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, не надходило.
Заяви (клопотання) учасників справи, процесуальні дії у справі.
Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08.07.2025 позовну заяву ОСОБА_1 , про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання на 09.10.2025. Роз`яснено сторонам їх процесуальні права щодо подачі відзиву та доказів у справі.
Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 16.12.2025 закрито підготовче провадження у справі. Справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 09.02.2026.
Представник позивача ОСОБА_6 , в судовому засіданні позовну заяву підтримала та просила її задоволити. 
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
В судовому засіданні встановлено та підтверджується копією свідоцтва про смерть, що ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_2 , про що 09.07.2021 зроблено актовий запис №531 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 .
За життя ОСОБА_2 , 24.06.2021 склав заповіт, зареєстрований за №10 та посвідчений старостою Грабовецько-Дулібівської сільської ради Стрийського району Львівської області ОСОБА_7 , відповідно до якого ОСОБА_2 , заповів все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що матиме за законом право заповів ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 .
З свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 02.06.1987р., вбачається, що цілий жилий будинок в АДРЕСА_1 належав на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого являється гр. ОСОБА_3 . 
З свідоцтва про смерть від 08.09.1997р., серії НОМЕР_2 , вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 .
З свідоцтва про смерть від 26.05.2005р., серії НОМЕР_3 , вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4 .
З свідоцтва про смерть від 16.06.2010р., серії НОМЕР_4 , вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_5 . 
З витягу з по господарської книги №544 від 28.08.2024, Грабовецько-Дулібівської сільської ради Стрийського району Львівської області, вбачається, що згідно запису в по господарській книзі, домоволодіння по АДРЕСА_1 , рахується за колгоспним двором та станом на 15.04.1991р. на час скасування поняття колгоспний двір у житловому будинку були зареєстровані та проживали: ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
З довідки №110 від 14.02.2022, Грабовецько-Дулібівської сільської ради Стрийського району Львівської області, вбачається житловий будинок, в якому проживав та був зареєстрований померлий ОСОБА_2 (помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ) знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 
Згідно з технічним паспортом на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , виготовленим ФОП ОСОБА_8 , 01.05.2024 на замовлення позивача, будинковолодіння складається з: житловий будинок садибного типу А-1, А-1-1 основна частина, а2 підвал, а3 сходи з господарськими будівлями і спорудами, Б-1 літня кухня, в-1 сарай, Г-1 сарай, Д-1 вбиральня, №1 ворота з хвірткою, №2 огорожа, №5 хвіртка, №6 колонка.
З свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.09.2023, вбачається, що ОСОБА_1 , успадкувала після смерті ОСОБА_2 , права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ТзОВ ім. Шевченка, розміром 1,58 в умовних кадастрових га без визначення меж цієї частки в натурі.
З повідомлення нотаріуса Стрийської державної нотаріальної контори №86/02-14 від 03.02.2022, вбачається, на заяву ОСОБА_1 , № 179 від 03.02.2022 року про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом посвідченим Грабовецько - Дулібською сільською радою від 24.06.2021 року за № 10, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 гр. ОСОБА_2 , повідомлено, що нотаріусом заведено спадкову справу за № 1/2022, але у зв`язку з допущеною помилкою у правовстановлюючому документі: на земельну частку (пай) розміром 1,58 в умовах кадастрових гектарах, яка перебуває у колективній власності ТзОВ їм. Шевченка с.Гірне Стрийського району Львівської області, яку він фактично прийняв після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 своєї матері ОСОБА_3 , але не оформив своїх юридичних прав. Свідоцтво про право на спадщину видати не можуть, а тому необхідно в судовому порядку встановити, належність ОСОБА_9 правовстановлюючого документу.
Також у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок АДРЕСА_1 , який він фактично прийняв після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 своєї матері ОСОБА_3 , але не оформив своїх юридичних прав , оформлених відповідно до чинного законодавства, свідоцтво про право, на спадщину видати не можуть, а тому необхідно звернутися до суду про визнання за собою право власності на будинок (колгоспний двір) в порядку спадкування.
Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 19.04.2022, встановлено,  ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Гірне Стрийського району Львівської області, є сином ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Гірне Стрийського району Львівської області. Та встановлено факт належності ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Гірне Стрийського району Львівської області, свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого виконавчим комітетом Стрийської районної Ради народних депутатів 02.06.1987 року на ім`я ОСОБА_3 (зареєстроване у реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 60), та сертифіката на право на земельну частку (пай) серія ЛВ № 0180667, виданого 04.09.2000 року Стрийського районною державною адміністрацією на ім`я ОСОБА_3 (зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 7289).
Відтак судом встановлено, що спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірний житловий будинок після смерті ОСОБА_2 .
Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Зі змісту ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Як вбачається зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб спадкоємців.
Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
На підставі положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.
Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
Як роз`яснено в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, у тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законом порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема, на житловий будинок, іншу споруду.
Згідно з ч. 1 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину, в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Оцінка доказів та висновки суду за результатами розгляду справи.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Надані позивачем докази суд визнає належними та допустимими, достовірними, а в своїй сукупності достатніми, оскільки такі містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог та підтверджують наявність підстав для визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.
Таким чином, враховуючи, що позивач отримати свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування за заповітом не має можливості у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі такого; позивач є спадкоємцем майна ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 за заповітом, інших спадкоємців, які б мали обов`язкову частку у спадщині майна померлого немає, а тому враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає позов обґрунтованим, підставним і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.
Розподіл судових витрат між сторонами.
Крім того, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.
Таким чином, враховуючи відсутність у прохальній частині позову вимоги позивача про стягнення на його користь з відповідача понесених судових витрат, а також відсутність відомостей про наявність підстав для застосування до позивача вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір» суд вважає за можливе залишити витрати зі сплати судового збору за позивачем.
Керуючись ст..7, 10, 12, 13, 18, 76-82, 133, 141, 244, 245, 259, 263-268, 279 ЦПК України суд, -
вирішив:

Позовні вимоги задоволити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , право власності на житловий будинок садибного типу А-1, А-1-1 основна частина, а2 підвал, а3 сходи з господарськими будівлями і спорудами, Б-1 літня кухня, в-1 сарай, Г-1 сарай, Д-1 вбиральня, №1 ворота з хвірткою, №2 огорожа, №5 хвіртка, №6 колонка, який розташований в АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення може бути оскаржене позивачем до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в цей же строк з дня його отримання.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.
Повний текст рішення суду виготовлений 17.04.2026.

Суддя 	Р. Т. Шрамко