ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

23 квітня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/18328/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Лукманової О.М. (доповідач),
суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В., 
розглянувши у порядку письмового провадження в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.11.2025 року (суддя Дєєв М.В., м. Дніпро, повний текст рішення складено 11.11.2025 року) в справі №160/18328/25 за позовом ОСОБА_1 до Чернеччинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області про визнання протиправним та скасувати рішення, зобов`язання затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі, -

в с т а н о в и в:
23.06.2025 року ОСОБА_1 (далі по тексту – позивач) звернувся до суду з позовом до Чернеччинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області (далі по тексту – відповідач), в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення сорок першої сесії Чернеччинської сільської ради восьмого скликання від 22.04.2025 року № 2945-41/VІІІ яким відмовлено в затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) з кадастровим номером 1222383000:01:002:0383 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ( КВЦПЗ 01.01) із земель колишнього КДСП «Оріль» площею 4,1200 га на території Заплавського старостинського округу Чернеччинської сільскої ради Сарненського району Дніпропетровської області; зобов`язати відповідача затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) з кадастровим номером 1222383000:01:002:0383 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ( КВЦПЗ 01.01) із земель колишнього КДСП «Оріль» площею 4,1200 га на території Заплавського старостинського округу Чернеччинської сільської ради Сарненського району Дніпропетровської області.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11.11.2025 року у задоволенні позовних вимог відмовлено. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Свої вимоги обґрунтував тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянтом зазначалось, що набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або користування, визначено право громадян на безоплатне отримання земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства 2,0 гектара. Передача земельної ділянки у власність здійснюється за клопотанням особи до відповідного органу місцевого самоврядування про отримання земельної ділянки з зазначенням орієнтовного місця розташування такої земельної ділянки та з додаванням до клопотання графічного матеріалу. Апелянт вказував, що після смерті ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) позивач, ОСОБА_1 , прийняв у спадщину за заповітом земельну частку (пай) площею 3,70 умовних кадастрових гектарів, розташовану на території КДСП «Оріль», с. Заплавка, Самарівського району (раніше Магдалинівський район). Ця земельна частка належала ОСОБА_3 (померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ДП №0224767, виданого Магдалинівською РДА 04.06.1997. Спадщину після ОСОБА_3 фактично прийняла її донька ОСОБА_2 , але не оформила спадкових прав. Рішенням сьомої сесії Чернеччинської сільської ради восьмого скликання від 02.07.2021 позивачу надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 4,12 га (рілля) за межами населених пунктів Заплавського старостинського округу для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На підставі заяви позивача ДП «Центр Державного земельного кадастру» виготовило технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, а відомості внесено до Державного земельного кадастру з присвоєнням кадастрового номера 1222383000:01:002:0383. Апелянт вказував, що заборона встановлена пп. 5 п. 27 розділу 10 «Перехідні положення» Земельного кодексу України, стосується лише безоплатної передачі земельних ділянок державної та комунальної власності та не поширюється на виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) із земель колективної власності. Згідно ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Відповідно до статті 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), зокрема розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок і видачі документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку та приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості). Апелянт вказував, що відповідно до статті 3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради. Передбачене право осіб, яким належить право на земельну частку (пай), та їх спадкоємцям отримати земельні ділянки в натурі до 01 січня 2028 року; виділення таких земельних ділянок здійснюється сільськими, селищними або міськими радами. Саме сільська рада повинна здійснити заходи щодо відновлення права позивача. Право на земельну частку (пай) — це вже існуюче речове право, яке підтверджено сертифікатом або свідоцтвом про спадщину; виділення паю в натурі є процедурною дією з реалізації цього права, а не набуттям земельної ділянки у власність із земель державної чи комунальної власності; підпункт 5 пункту 27 розділу X Перехідних положень ЗК України не застосовується до таких правовідносин; відмова сільської ради з підстав воєнного стану є неправомірною.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню. 
Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що згідно частини 1-2 статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» № 899-IV основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: - свідоцтво про право на спадщину; - посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); - рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Частиною 1 та 2 статті 3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» № 899-ІV передбачено, що підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради. На підставі статті 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» № 899-IV сільські, селищні, міські ради в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) мають право зокрема, розглядати заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок, приймати рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), розглядати та погоджувати проекти землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Згідно статті 55 Закону України «Про землеустрій» у разі передачі у власність та користування земельної ділянки на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за рішенням Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування технічна документація розробляється на підставі дозволу, виданого відповідним органом (крім випадків, якщо відповідно до закону розроблення технічної документації здійснюється без надання такого дозволу). Згідно рішенням сорок першої сесії Чернеччинської сільської ради від 22.04.2025 № 2945 41/VIII позивачу відмовлено в затвердженні технічної документації із землеустрою для земельної ділянки з кадастровим номером 1222383000:01:002:0383 (площа 4,12 га, КВЦПЗ 01.01) на підставі підпункту 5 пункту 27 Розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України. На дату прийняття спірного рішення відповідача, так і на час розгляду цієї справи у суді в Україні діє воєнний стан, правовий режим якого визначається Законом №389-VIII. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» №2145-IX від 24.03.2022 внесено зміни, серед іншого, до Земельного кодексу України. Розділ X «Перехідні положення» Земельного кодексу України доповнено пунктами 27 і 28. У підпункті 5 пункту 27 Розділу X «Перехідних положень» Земельного кодексу України зазначено, що безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється. З огляду на зміни, які внесені до Земельного кодексу України Законом №2145-IX, із 07.04.2022 до припинення (скасування) воєнного стану в Україні органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації. Враховуючи встановлену законом заборону безоплатної передачі земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації, суд першої інстанції дійшов висновку, що спірне рішення Чернеччинської сільської ради від 22.04.2025 року № 2945-41/VІІІ відповідає чинним положенням закону та є обґрунтованим.
Матеріалами справи встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.12.2020 року, серія НМН 229281, виданим Сьомою дніпровською державною нотаріальною конторою (нотаріус ОСОБА_4 ) ОСОБА_1 прийняв у спадщину за заповітом земельну частку (пай) площею 3,70 умовних кадастрових гектарів, розташовану на території КДСП «Оріль», с. Заплавка, Самарівського району (раніше Магдалинівський район). Згідно свідоцтва, земельна частка належала ОСОБА_3 (померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ДП №0224767, виданого Магдалинівською РДА 04.06.1997, спадщину після ОСОБА_3 фактично прийняла її донька ОСОБА_2 , але не оформила спадкових прав.
Рішенням сьомої сесії Чернеччинської сільської ради восьмого скликання від 02.07.2021 року №1182-7 /VIII ОСОБА_1 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 4,12 га (рілля) за межами населених пунктів Заплавського старостинського округу для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
На підставі заяви позивача ДП «Центр Державного земельного кадастру» виготовило технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, а відомості внесено до Державного земельного кадастру з присвоєнням кадастрового номера 1222383000:01:002:0383.
ОСОБА_1 звернувся до Чернеччинської сільської ради із клопотанням про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель колишнього КДСП «Оріль».
Рішенням сорок першої сесії Чернеччинської сільської ради від 22.04.2025 № 2945 41/VIII ОСОБА_1 відмовлено в затвердженні технічної документації із землеустрою для земельної ділянки з кадастровим номером 1222383000:01:002:0383 (площа 4,12 га, КВЦПЗ 01.01) на підставі підпункту 5 пункту 27 Розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України.
Відповідно до пункту 6-1 розділу V «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до прийняття закону про адміністративно-територіальний устрій України закінчення повноважень сільських, селищних, міських рад, їхніх виконавчих органів, а також реорганізація сільських, селищних, міських рад, їхніх виконавчих органів як юридичних осіб у зв`язку із змінами в адміністративно-територіальному устрої України здійснюються з урахуванням таких положень: сформована територіальна громада є правонаступником усього майна, прав та обов`язків розформованої територіальної громади з урахуванням особливостей, визначених підпунктами 5 і 6 цього пункту; юридична особа - сільська, селищна, міська рада, розміщена в адміністративному центрі сформованої територіальної громади, є правонаступником прав та обов`язків усіх юридичних осіб - сільських, селищних, міських рад, обраних розформованими територіальними громадами, з дня набуття повноважень новообраною радою. після закінчення повноважень рад, що припиняються, їхніх виконавчих комітетів, сільського голови, який одноособово виконував функції виконавчого органу сільської ради, що припиняється, видані ними нормативно-правові акти, невиконані акти індивідуальної дії зберігають чинність на відповідних територіях та для відповідних осіб.
Згідно ст. 40 Земельного кодексу України громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами..
Згідно ч. 1 ст. 1, ст. 24, ст. 25, ст. 29, ст. 30 Закону України «Про землеустрій» технічна документація із землеустрою - сукупність текстових та графічних матеріалів, що визначають технічний процес проведення заходів з використання та охорони земель без застосування елементів проектування. Норми і правила у сфері землеустрою встановлюють комплекс якісних та кількісних показників, параметрів, що регламентують розробку і реалізацію документації із землеустрою з урахуванням екологічних, економічних, соціальних, природно-кліматичних та інших умов. Норми і правила у сфері землеустрою розробляються і затверджуються в установленому законом порядку. Документація із землеустрою розробляється в електронній та паперовій формах у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації. Особливим видом такої документації є документація із землеустрою, яка одночасно є містобудівною документацією, - комплексні плани просторового розвитку територій територіальних громад, генеральні плани населених пунктів, детальні плани територій. Затверджена документація із землеустрою є публічною та загальнодоступною. Документація із землеустрою включає в себе текстові та графічні матеріали і містить обов`язкові положення, встановлені завданням на розробку відповідного виду документації. Документація із землеустрою розробляється на основі завдання на розробку відповідного виду документації, затвердженого замовником. Погодження і затвердження документації із землеустрою проводиться в порядку, встановленому Земельним кодексом України, цим Законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. 
Відповідно до частин 8, 9 ст. 118 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.
Згідно ч. 9 ст. 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання). Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр», право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою. Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.
Згідно ч. 15 ст. 123 Кодексу підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. 
Питання передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель комунальної власності відповідної територіальної громади вирішує відповідна рада, тобто саме селищна рада у межах своїх дискреційних повноважень наділена можливістю затвердити або не затвердити технічну документацію землеустрою. Нормами Земельного кодексу України передбачено, що тільки орган місцевого самоврядування, у даному випадку уповноважена рада у місячний строк розглядати заяву про затвердження проекту землеустрою або технічну документацію на земельну ділянку.
Відповідно до ст.ст. 118, 122, 123 Земельного кодексу України, сільська рада як розпорядник земель комунальної власності наділена виключними повноваженнями щодо затвердження технічної документації землеустрою або у наданні мотивованої відмови. 
Спір у справі стосується відмови сільської ради затвердити проект технічної документації землеустрою а не відмови сільської ради виділити в натурі (на місцевості) земельну ділянку з частки (паю).
Переглядаючи рішення суду першої інстанції у апеляційному порядку згідно мотивів апеляційної скарги ОСОБА_1 суд звертає увагу на наступне. 
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» внесено зміни до Земельного кодексу України. Розділ X «Перехідні положення» доповнено пунктами 27 і 28. У підпункті 5 пункту 27 Розділу X «Перехідних положень» зазначено, що безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється. 
Підпункт 5 пункту 27 розділу X «Перехідних положень» Земельного кодексу України передбачає, що під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей: безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється. Положення цього підпункту не поширюються на безоплатну передачу земельних ділянок у приватну власність власникам розташованих на таких земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), безоплатну передачу земельних ділянок у приватну власність колишнім власникам знищеного внаслідок обставин, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, нерухомого майна (будівель, споруд), право власності на яке відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно припинено у зв`язку із знищенням майна, а також на безоплатну передачу у приватну власність громадянам України земельних ділянок, переданих у користування до набрання чинності цим Кодексом. (У редакції, дійсній на час виникнення спірних правовідносин).
Підпункт 5 разом як і весь пункт 27 або 28 розділу X «Перехідних положень» не передбачають виключень щодо заборони. 
У постановах від 03.08.2023 року у справі №300/3771/22, від 05.03.2024 року у справі № 160/7801/22 Верховний Суд вказував, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень. Слід діяти у відповідності до положень підпункту 5 пункту 27 розділу «Перехідні положення» ЗК України, оскільки інших альтернативних дій місцева рада не вправі вчиняти. 
Верховний Суд вказував, що приймаючи рішення, відповідна рада повинна враховувати підстави для його прийняття згідно пп. 5 п. 27 Розділу X «Перехідних положень» ЗК України. Слід враховувати, що відповідач не має діяти всупереч приписам пп. 5 п. 27 Розділу X «Перехідних положень» ЗК України. Існує пряма законодавча заборона на безоплатну передачу земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації.
Ухвалюючи рішення, судом першої інстанції вірно вказано, що позивач не позбавлений можливості після завершення воєнного стану звернутись до Чернеччинської сільської ради з заявою про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) з кадастровим номером 1222383000:01:002:0383 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (КВЦПЗ 01.01) із земель колишнього КДСП «Оріль» площею 4,1200 га на території Заплавського старостинського округу Чернеччинської сільскої ради Сарненського району Дніпропетровської області.
Згідно ч. 1, ч. 6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Не передбачено перерозподіл судових витрат у разі відмови у задоволенні апеляційної скарги.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що прийняте з додержанням вимог матеріального та процесуального права.
Керуючись статтями 242, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.11.2025 року в справі №160/18328/25 – залишити без змін.
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду відповідно до ст., ст. 328-329 КАС України. 

Головуючий - суддя О.М. Лукманова 

суддя Л.А. Божко 

суддя Ю. В. Дурасова