ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2026 року	Львів	Справа №260/5666/25 пров. №А/857/44613/25	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді: Носа С.П.;
суддів: Кухтея Р.В., Шевчук С.М.;
розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2025 року у справі № 260/5666/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання рішення та дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії,-
суддя у І інстанції Калинич Я.М.,
час ухвалення рішення не зазначено,
місце ухвалення рішення м. Ужгород,
дата складення повного тексту рішення не зазначено,
В С Т А Н О В И В: 
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся у Закарпатський окружний адміністративний суд з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (далі - відповідач, ВЧ НОМЕР_1 Міністерства оборони України), в якому просив визнати протиправними рішення та дії керівництва військової частини НОМЕР_2 щодо відмови ОСОБА_1 у звільненні з військової служби на підставі рапорту від 05.11.2024 року, яке викладене у листі військової частини НОМЕР_2 від 13.06.2025 року №1314/2/56/95/8292 та повернення матеріалів без реалізації до військової частини НОМЕР_3 , де він проходить військову службу. Зобов`язати керівництво військової частини НОМЕР_2 звільнити ОСОБА_1 на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 та абз.13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військової служби» а саме: через сімейні обставини у зв`язку із необхідністю здійснювати постійний догляду за своїм рідним батьком ОСОБА_2 , який є особою з інвалідністю ІІ гр. із загального захворювання і потребує постійного стороннього догляду та відсутністю інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення.
Позивач свої вимоги обгрунтовує тим, що він проходить військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_2 та має батька, який відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААГ №705778 від 18.04.2024 року визнаний особою з інвалідністю ІІ групи. Відповідно до медичного висновку ЛKK №351/01-19-29 від 29.10.2024 року (витяг з протоколу №13 від23.04.2024 року) батько позивача потребує постійного стороннього догляду. Враховуючи дані обставини, позивач з метою реалізувати своє право на звільнення з військової служби передбачене абзацом 13 пунктом 3 частиною 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», подав рапорт про звільнення від 05.11.2025 року, однак отримав відмову. Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 06.03.2025 року у справі №260/8194/24, зокрема, зобов`язано військову частину НОМЕР_3 зареєструвати та розглянути рапорт ОСОБА_1 від 05 листопада 2024 року, у відповідності до приписів Положення про проходження військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008р.; Порядку організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 06 серпня 2024 року №531, Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої Наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 07 квітня 2017 року №124, та направити його по команді командиру бригади для прийняття остаточного рішення щодо звільнення ОСОБА_1 з військової служби, з врахуванням висновків суду. На виконання вказаного рішення відповідачем здійснено розгляд рапорту та листом від 13.06.2025 року відмовлено у звільненні з військової служби. Позивач не погодившись протиправними діями відповідач, звернувся з даним позовом до суду першої інстанції.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства Оборони України про визнання рішення та дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії - задоволено.
Визнано протиправною відмову Військової частини НОМЕР_1 у звільненні ОСОБА_1 з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини четвертої, абзацу 13 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-XII за сімейними обставинами: необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 на підставі підпункту «г» пункту 2 частини четвертої, абзацу 13 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-XII за сімейними обставинами: необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.
Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ВЧ НОМЕР_1 МОУ оскаржила його в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, не надано належної правової оцінки наявним доказам, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.
Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що необхідність постійного стороннього догляду за хворою дружиною (чоловіком), а також батьками своїми чи дружини (чоловіка) підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії. В той же час, необхідність постійного стороннього догляду за хворою дитиною підтверджується висновком лікарсько-консультативної комісії. В даному випадку, для підтвердження необхідності стороннього догляду за батьком позивач мав надати висновок медико-соціальної експертної комісії. З огляду на зазначене, поданий позивачем разом з рапортом про звільнення висновок №351/01-19 та висновок ЛКК КНП Тячівської районної ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги» №151 від 23.04.2024 не є належними підтверджуючими документами для звільнення зі служби за мобілізацією в Збройних Силах України за пунктом 3 частини 12 статті 26 Закону №2232-XII. На переконання відповідача, необхідність здійснення постійного стороннього догляду за особами з інвалідністю, що досягли повноліття підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії. Крім того зазначає, що позивач до рапорту не надав підтверджуючих документів, що відсутні інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення, які можуть здійснювати постійний догляд. 
На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 проходить військову службу за мобілізацією у Військовій частині НОМЕР_3 на посаді робітник підсобний 1 інженерного відділення 4 інженерного взводу 4 інженерної роти військової частини НОМЕР_3 , що підтверджується копією військового квитка та довідки Ф-5.
Позивач зареєстрований та проживає разом з батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . Вищезазначені обставини підтверджуються Актом обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_2 від 28 жовтня 2024 року, витягами з реєстру територіальної громади від 29 жовтня 2024 року №2024/013046397 та від 29 жовтня 2024 року №2024/013046186, витягом №9 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 30 жовтня 2024 року.
Матеріалами справи також підтверджується, що батько позивача ОСОБА_2 має 2 групу інвалідності із загального захворювання та у 2024 році виникла необхідність у постійному сторонньому догляді останнього.
о5 листопада 2024 року позивач надіслав рапорт командиру 4 інженерної роти військової частини НОМЕР_3 щодо звільнення його з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 та абз.13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військової служби» а саме: через сімейні обставини у зв`язку із необхідністю здійснювати постійний догляду за своїм рідним батьком ОСОБА_2 , який є особою з інвалідністю ІІ гр. із загального захворювання та потребує постійного стороннього догляду, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи.
До поданого рапорту ОСОБА_1 долучив наступні документи, зокрема: документи, що підтверджують наявність у його батька ІІ-ї групи інвалідності (нотаріально завірену копію довідки МСЕК Серія 12 ААГ №705778; нотаріально завірену копію пенсійного посвідчення серія НОМЕР_4 від 08.05.2024 року), документи, що підтверджують необхідність постійного догляду (нотаріально завірену копію Висновку лікарсько-консультативної комісії КНП Тячівської районної ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги» (витяг з протоколу №13 від 23.04.2024 року) вих. №351/01-19 від 29.10.2024 року; нотаріально завірену копію висновку ЛКК КНП Тячівської районної ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги» №151 від 23.04.2024 року (форма №080-4/о) про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі; нотаріально завірену копію Висновку опікунської ради при виконавчому комітеті Буштинської селищної ради з питань забезпечення прав повнолітніх осіб, які потребують опіки (піклування) або догляду сторонніх осіб (витяг з протоколу №34 від 30.10.2024 року), нотаріально завірену копію Акту обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_2 від 28.10.2024 року; нотаріально завірену копію Акту про встановлення факту постійного догляду від 30.10.2024 року).
На підтвердження факту відсутності інших членів сім`ї, позивач долучив до рапорту нотаріально посвідчену заяву батька від 04 листопада 2024 року про відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення; повні витяги з Державного реєстру актів цивільного стану про смерть діда та баби (батьків батька)), а також інші необхідні документи.
Поданий рапорт не було належним чином зареєстровано та розглянуто, що й стало підставою звернення до суду.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 березня 2025 року у справі №260/8194/24 задоволено позовну заяву ОСОБА_1 : визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_3 щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 від 05 листопада 2024 року про звільнення з військової служби за підпунктом «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за сімейним обставинами (у зв`язку з необхідністю постійного догляду за хворим батьком, який має інвалідність ІІ групи та потребує постійного догляду), яка проявилася у не реєстрації рапорту, неналежному розгляді з урахуванням наданих разом із рапортом документів, та не направленні рапорту по команді командиру бригади для прийняття остаточного рішення щодо звільнення ОСОБА_1 з військової служби. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_3 зареєструвати та розглянути рапорт ОСОБА_1 від 05 листопада 2024 року, у відповідності до приписів Положення про проходження військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008 р.; Порядку організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 06 серпня 2024 року №531, Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої Наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 07 квітня 2017 року №124, та направити його по команді командиру бригади для прийняття остаточного рішення щодо звільнення ОСОБА_1 з військової служби, з врахуванням висновків суду.
Листом №1314/2/56/95/8292 від 13.06.2025 року ТВО командира військової частини НОМЕР_2 позивачу було відмовлено у звільненні з військової служби та вказано, що в наданих матеріалах на звільнення не має підтверджуючих документів, про відсутність всіх членів сім`ї першого та другого ступеня споріднення такої особи, які зобов`язані та можуть здійснювати за ним догляд та надана Довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААГ№705778 від 18.04.2024 року з висновком про умови та характер праці: «Протипоказані роботи, пов`язані з фізичним та нервово психічним напруженням».
Не погодившись із відмовою відповідача у звільненні з військової служби ОСОБА_1 , позивач звернулася до суду.
Згідно із положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Нормами ст.65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів визнано обов`язком громадянина України. Громадяни відбувають на військову службу відповідно до закону.
Вказане кореспондується також з положеннями ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232).
Згідно ч.2 ст.1 Закону №2232 військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Відповідно до ч.1 ст.2 Закону №2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-IX, було введено воєнний стан. Строк дії Указу та, відповідно, воєнного стану в подальшому продовжено відповідними Указами Президента України. На момент розгляду даної адміністративної справи воєнний стан в Україні триває.
Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
З огляду на введення в Україні військового стану та зважаючи на вид військової служби, яку проходить позивач, підстави звільнення його з військової служби визначені у п.2 ч.4 ст.26 Закону №2232-ХІІ.
Відповідно до підп.«г» п.2 ч.4 ст.26 Закону №2232-ХІІ (в редакції, чинній на момент подання рапорту на звільнення) військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час дії воєнного стану через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).
Згідно з абз.13 п.3 ч.12 ст.26 Закону №2232-ХІІ військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин під час дії воєнного стану, а саме існує необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.
Тобто, під час воєнного стану військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, звільняються за сімейними обставинами (якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу) у т.ч. в разі необхідності здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків, який є особою з інвалідністю I чи II групи за умови, що такі особи не мають інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.
Згідно з ч.7 ст.26 Закону №2232-XII звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення №1153/2008).
Відповідно до п.6, 7 Положення №1153/2008 початок і закінчення проходження військової служби, строки військової служби, а також граничний вік перебування на ній визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Військова служба закінчується в разі звільнення військовослужбовця з військової служби в запас або у відставку, загибелі (смерті), визнання судом безвісно відсутнім або оголошення померлим.
Згідно з п.12 Положення №1153/2008 встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.
Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.
Продовження дії контрактів із військовослужбовцями, які звільняються, у випадках, визначених законодавством, затвердження військовослужбовців на посади за мобілізаційним планом, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, призупинення військової служби або звільнення з військової служби осіб, які проходять строкову військову службу, оформлюється письмовими наказами по стройовій частині. Також наказами по стройовій частині в особливий період оформлюється продовження військової служби та дії контракту понад встановлені строки до термінів, визначених частиною дев`ятою статті 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Порядок підготовки та видання наказів з питань проходження військової служби встановлюється Міністерством оборони України.
Звільнення військовослужбовців із військової служби під час дії особливого періоду регламентовано п.225 цього Положення. Так, пп.2 п.225 Положення №1153/2008 передбачено, що звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»:
- у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них;
- у військових званнях до підполковника (капітана 2 рангу) включно за всіма підставами - командирами корпусів та командувачами військ оперативних командувань і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.
Стосовно порядку звільнення, п.233 Положення №1153/2008 передбачає, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються:
- підстави звільнення з військової служби;
- думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю;
- районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.
Накази про звільнення військовослужбовців з військової служби оголошуються командирами (начальниками) військових частин (абз.3 п.241 Положення №1153/2008).
Згідно з п.242 Положення №1153/2008 після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки за вибраним місцем проживання.
Пунктами 12.1, 12.11 розділу XII Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України №170 від 10.04.2009, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19.05.2009 за №438/16454, передбачено, що звільнення військовослужбовців з військової служби (крім військовослужбовців строкової військової служби) здійснюється посадовими особами, визначеними пунктом 225 Положення.
До керівників органів військового управління Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту, які в особливий період мають право звільнення військовослужбовців з військової служби, належать посадові особи, які під час особливого періоду мають право призначення на посади осіб офіцерського складу.
Перелік документів, що подаються з Поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби, зазначено у додатку 19 до Інструкції.
З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся із рапортом про звільнення з військової служби, у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за батьком, який є інвалідом другої групи у зв`язку з відсутністю інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення ОСОБА_2 , якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.
Відповідач листом від 13.06.2025 року, за результатами розгляду рапорту позивача, повідомив, що подані до рапорту документи не підтверджують відсутність всіх членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи, які зобов`язані та можуть здійснювати за ним догляд та надана довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААГ №705778 від 18 квітня 2024 року з висновком про умови та характер праці: Протипоказані роботи, пов`язані з фізичним та нервово психічним напроженням.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що у постановах від 21.02.2024 року у справі №120/1909/23 та від 13.06.2024 року у справі №520/21316/23 Верховний Суд сформував правову позицію, згідно з якою необхідність постійного стороннього догляду за хворим батьком (матір`ю) може підтверджуватися відповідним медичним висновком лікарсько-консультативної комісії (далі - ЛКК), а саме висновок ЛКК про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватись та самообслуговуватись та потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, виданий за формою №080-4/о, є належним документом, який підтверджує необхідність здійснення постійного догляду за особою.
Крім того, слід зазначити, що умовою для звільнення військовослужбовця з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин під час дії воєнного стану на підставі абз.13 п.3 ч.12 ст.26 Закону №2232-ХІІ є, зокрема, таке: відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.
Наявний у матеріалах справи Висновок ЛКК №151 від 23.04.2024 року свідчить про те, що він відповідає чинній встановленій формі №080-4/о, затвердженій наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09.03.2021 року №407. Також, цей висновок містить всі необхідні відомості.
Також слід звернути увагу на те, що відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що Виконкомом Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області 22.02.1974 року складено відповідний запис №9. Також встановлено, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що Виконкомом Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області 26.12.2017 року складено відповідний запис №84.
Згідно Висновку лікарсько-консультативної комісії КНП Тячівської районної ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги» (витяг з протоколу №13 від 23.04.2024 року) вих. №351/01-19 від 29.10.2024 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , інвалід ІІ групи безтерміново, потребує постійного стороннього догляду.
Згідно Висновку опікунської ради при виконавчому комітеті Буштинської селищної ради з питань забезпечення прав повнолітніх осіб, які потребують опіки (піклування) або догляду сторонніх осіб (витяг з протоколу №34 від 30.10.2024 року) зазначений висновок виданий ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , мешканцю АДРЕСА_1 , в тім, що він здійснює догляд за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 мешканцем АДРЕСА_1 , який згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією №705778 від 18.04.2024р., висновку 151 від 23.04.2024р. та висновку лікарсько-консультативної комісії (Витяг з протоколу №13 від 23.04.2024р.) потребує постійного стороннього догляду.
Відповідно до Акту про встановлення факту постійного догляду від 30.10.2024 року обстеження було проведено комісією виконавчого комітету Буштинської селищної ради за адресою АДРЕСА_1 . Комісією встановлено факт здійснення постійного догляду ОСОБА_1 за ОСОБА_2 . Документ, що підтверджує інвалідність особи, за якою здійснюється догляд (за наявності) довідка до акту огляду медико-соціальної експертної комісії №705778 від 18.04.2024 року. Документ, що підтверджує потребу особи в постійному догляді (за наявності) висновок №151 від 23.04.2024р. про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, висновок лікарсько-консультативної комісії (Витяг з протоколу №13 від 23.04.2024р). Родинний зв`язок між особою, яка здійснює постійний догляд, та особою, за якою здійснюється догляд: першого ступеня споріднення син - ОСОБА_1 .
Згідно з Актом обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_2 від 28.10.2024 року складеного депутатом Буштинської селищної ради Антонюком М.А. під час обстеження встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживає разом з єдиним сином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживають у власному будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення ОСОБА_2 не має. Батьки померли давно, інших дітей, окрім ОСОБА_1 , не має, онуків не має. Розлучений, колишня дружина проживає окремо.
ОСОБА_2 пенсіонер, отримує пенсію. ОСОБА_2 є інвалідом (2-другої) групи, що зокрема підтверджується пенсійним посвідченням Серія НОМЕР_4 виданим органами Пенсійного фондом України, та згідно з довідкою МСЕК серія 12ААГ N2705778 від 18.04.2024 року. ОСОБА_2 вже більше року проходить лікування в стаціонарах. Зокрема, з 25 березня 2024 року по 03 квітня 2024 року знаходився на стаціонарному лікуванні в кардіологічному відділенні з діагнозом: нестабільна стенокардія ІХС, серцева недостатність СН А-Б зі зниженою систологічною функцією (ФВ 35-38%), серонегативний артрит, поліартрит АІІ з ураженням дрібних суглобів кистей, ішемічна хвороба серця РА, цукровий діабет. Знаходиться на «Д» обліку у кардіолога та ревматолога, і йому необхідна операція на серці.
На підставі Висновку №151 від 23.04.2024 року медичної комісії ОСОБА_2 , в зв`язку з порушенням функцій організму не може самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребує постійної сторонньої допомоги та догляду, яку може надавати єдиний син у сім`ї - ОСОБА_5 , 1986 року народження.
Відповідно до заяви від 04.11.2024 року, яка зареєстрована в реєстрі за №5579 та посвідчена приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу Бенчак М.Т., ОСОБА_2 підтвердив, що потребує постійного догляду, нагляду, контролю і допомоги з боку сина, ОСОБА_1 , під час виконання елементарних дій, необхідних для існування. Без надання постійного догляду та допомоги з боку сина подальше життя неможливе. Інших осіб, які зобов`язані згідно закону здійснювати за ним постійний догляд, утримання, нагляд та допомогу, окрім його сина, ОСОБА_1 , не має. Батьки померли, інших дітей немає, онуків також немає. У шлюбі не перебуває. Однією сім`єю без реєстрації шлюбу ні з ким не проживає.
Зазначені вище обставини були встановлені рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 06.03.2025 року у справі №260/8194/24, яке набрало законної сили та належить до виконання по всії території України.
Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Абзацами 1, 3 ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.
Згідно з п.6 Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 року у справі №5-рп/99, до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо.
Відповідно до ч.4 ст.3 СК України, сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Додатково слід звернути увагу на лист Міністерства юстиції «Щодо видачі витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян» від 25.08.2023 року №112984/19.3.2/11-23, яким було надано роз`яснення Генеральному штабу Збройних Сил України та Міністерству оборони України, де зазначено, що оскільки законодавством встановлено конкретні форми витягів з Реєстру, які формуються з нього автоматично, видача за заявою фізичної особи витягу з Реєстру щодо відсутності працездатних дітей у особи з інвалідністю (у разі наявності у військовозобов`язаного дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю), а також витягу з Реєстру про відсутність працездатних інших дітей у особи з інвалідністю (у разі наявності у військовозобов`язаного батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю), не передбачена чинним законодавством.
Отже, можливість довести відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення наявна лише у тому випадку, якщо такі члени сім`ї існували раніше та правовий зв`язок між ними припинився, що підтверджується, наприклад, рішенням суду, свідоцтвом про смерть, свідоцтвом про розірвання шлюбу тощо. Проте, якщо таких членів сім`ї не існувало взагалі, то підтвердити їх відсутність неможливо.
Врахувавши викладені вище аргументи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 є єдиною особою, хто може здійснювати постійний догляд за своїм батьком, особою з інвалідністю ІІ групи, ОСОБА_2 , тому є наявні підстави для звільнення позивача з військової служби на підставі абз.13 п.3 ч.12 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я). 
Враховуючи, що норми підпункту «г» п.2 ч.4, абз.13 п.3 ч.12 ст.26 Закону №2232-ХІІ містять імперативний припис, а саме: військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах, зокрема, під час дії воєнного стану: через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), - «необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я» (тобто відсутня дискреція щодо прийняття рішення за наявності цих обставин - звільняти чи не звільняти), суд першої інсчтанції обрав ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, який відповідає завданню адміністративного судочинства.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 24.04.2024 року у справі №140/12873/23.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Враховуючи викладене, судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
Керуючись статтями 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України залишити без задоволення. 
Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2025 року у справі № 260/5666/25 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	С. П. Нос 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	С. М. Шевчук