ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 463/4998/17 Суддя (судді) першої інстанції: Лисенко В.І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача Аліменка В.О.,
суддів Безименної Н.В., Бєлової Л.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2025 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_1 звернулася з позовом до Публічного акціонерного товариства «Імексбанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) на ліквідацію ПАТ «Імексбанк» Гаджиєв С. О., Фонд, про визнання права на відшкодування заборгованості.
Рішенням Личаківського районного суду міста Львова від 3 жовтня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.
Постановою Львівського апеляційного суду від 14 травня 2019 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Басика А. М. залишено без задоволення, а рішення Личаківського районного суду міста Львова від 3 жовтня 2018 року - без змін.
Постановою Верховного Суду від 21 липня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Басиком А. М., задоволено частково. Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 3 жовтня 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 14 травня 2019 року скасовано. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Імексбанк» про визнання права на відшкодування заборгованості закрито. Повідомлено ОСОБА_1 про віднесення розгляду справи за її позовом до юрисдикції адміністративних судів та роз`яснено їй право протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови звернутись до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.
Ухвалою Верховного Суду від 29.11.2023 поновлено ОСОБА_1 строк звернення із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією. Заяву ОСОБА_1 про направлення справи за встановленою юрисдикцією задоволено та справу № 463/4998/17 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Імексбанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» Гаджиєв Сергій Олександрович, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання права на відшкодування заборгованості передати для продовження розгляду до Київського окружного адміністративного суду.
16.04.2024 на адресу суду надійшла уточнена позовна заява ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, у якій вона просила суд:
- визнати протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб код ЄДРПОУ: 21708016), що знаходиться за адресою: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17 щодо невиплати ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) гарантованої суми відшкодування за вкладом у розмірі 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп. за договором № 1530016718 від 26 січня 2015 року про приєднання до Публічного договору № 1 Банківського вкладу (Депозиту) від 20 січня 2014 року під назвою вкладу «Постійний клієнт» укладеного з АТ «ІМЕКСБАНК» за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в межах гарантованої суми відшкодування;
- стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17, Код ЄДРПОУ 21708016) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) заборгованості за вкладом у розмірі 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп. за договором № 1530016718 від 26 січня 2015 року про приєднання до Публічного договору № 1 Банківського вкладу (Депозиту) від 20 січня 2014 року під назвою вкладу «Постійний клієнт» укладеного з АТ "ІМЕКСБАНК".
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2025 у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивачка подала апеляційну скаргу та вказує, що оскільки суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.
Керуючись частинами 1 та 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.
Матеріалами справи підтверджено, що 26.01.2015р. між позивачем та ПАТ «Імексбанк» укладено договір № 1530016718 № 1 про приєднання до публічного договору № 1 Банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014р. на суму 150 000 грн. з виплатою 17 відсотків річних на строк до 29.04.2015р. Внесення коштів на депозитний рахунок підтверджується квитанцією № 19931 від 26.01.2015р.
26.01.2015 року Правлінням Національного банку України була прийнята постанова № 50 "Про віднесення публічного акціонерного товариства "ІМЕКСБАНК" до категорії неплатоспроможних", на підставі чого виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 26 січня 2015 року № 16 "Про запровадження тимчасової адміністрації у AT "ІМЕКСБАНК", згідно з яким з 27 січня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію.
23 квітня 2015 року Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 84 про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації в АТ „ІМЕКСБАНК" по 26.05.2015 р. (включно).
Відповідно до постанови Правління НБУ від 21 травня 2015 № 330 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ "ІМЕКСБАНК" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 27 травня 2015 року № 105 "Про початок процедури ліквідації АТ "ІМЕКСБАНК" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку.
Рішенням виконавчої дирекції Фонду № 189 від 19 жовтня 2015 змінено уповноважену особу Фонду, якій делегуються повноваження ліквідатора АТ "ІМЕКСБАНК" на ОСОБА_2 .
30 червня 2015 року позивачка надіслала заяву на ім`я директора - розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з вимогою виплатити гарантовану суму за вкладом, розміщеним в AT «ІМЕКСБАНК».
29 грудня 2015 року на ім`я Голови Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та ліквідатора AT «Імексбанк» було направлено запит про результат розгляду заяви.
15 червня 2016 року позивачка направила лист на Фонд гарантування вкладів фізичних осіб з вимогою виплатити належну їй суму та надати роз`яснення щодо затримки виплати.
Відповідно до листа ФГВФО від 12.07.2016р., позивачку повідомлено про те, що станом на 11.07.2016р. інформація про її вклади у Загальному реєстрі вкладників ПАТ «Імексбанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ФГВФО відсутні.
Згідно листа ФГВФО від 27.12.2016р., пропозиція уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку щодо затвердження виконавчою дирекцією Фонду зняття тимчасового обмеження вкладу позивача розглянута Фондом та повернута в банк на доопрацювання.
Не погоджуючись з правомірністю відмови відповідача у виплаті позивачу гарантованого вкладу, останній звернувся з даним позовом до суду.
Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Постановою Правління Національного банку України «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» до категорії проблемних» від 15 січня 2015 року № 16/БТ зазначений банк було віднесено до категорії проблемних. У зв`язку з цим для банку було встановлено низку обмежень щодо здійснення його діяльності. Зокрема, банку було заборонено проводити будь-які операції за чинними договорами, результатом яких могло б стати збільшення гарантованої суми відшкодування за вкладами фізичних осіб, що підлягає виплаті Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.
Із резолюцій керівництва банку, що містяться на зазначеній постанові, вбачається, що вже 16 січня 2015 року вона перебувала у розпорядженні посадових осіб банку.
У подальшому, на підставі постанови Правління Національного банку України «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» до категорії неплатоспроможних» від 26 січня 2015 року № 50, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 26 січня 2015 року було прийнято рішення № 16 «Про запровадження тимчасової адміністрації у АТ «Імексбанк». Відповідно до цього рішення, починаючи з 27 січня 2015 року було розпочато процедуру виведення ПАТ «Імексбанк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації. Одночасно було призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, яка здійснювала тимчасову адміністрацію в ПАТ «Імексбанк».
Надалі рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 23 квітня 2015 року № 84 строк здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Імексбанк», а також повноваження уповноваженої особи Фонду були продовжені до 26 травня 2015 року включно.
Згодом, на підставі постанови Правління Національного банку України «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» від 21 травня 2015 року № 330, виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 27 травня 2015 року прийняла рішення № 105 «Про початок процедури ліквідації АТ «Імексбанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку». Згідно з цим рішенням, з 27 травня 2015 року було розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» із здійсненням Фондом гарантування вкладів фізичних осіб відшкодування коштів за вкладами фізичних осіб відповідно до Плану врегулювання. Уповноваженою особою Фонду на здійснення ліквідації АТ «Імексбанк» було призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Северина Юрія Петровича. Його було призначено строком на один рік - з 27 травня 2015 року по 26 травня 2016 року включно.
Згодом виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення від 22 червня 2020 року № 1177 «Про деякі питання здійснення ліквідації АТ «ІМЕКСБАНК».
Відповідно до зазначеного рішення строк управління майном (активами) АТ «ІМЕКСБАНК», а також строк задоволення вимог його кредиторів було продовжено на період існування обставин, які унеможливлюють здійснення продажу майна (активів) банку та задоволення вимог кредиторів.
Крім того, цим рішенням було продовжено повноваження ліквідатора АТ «ІМЕКСБАНК», передбачені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон), які були делеговані провідному професіоналу з питань ліквідації банків відділу організації процедур ліквідації банків департаменту ліквідації банків Матвієнку Андрію Анатолійовичу. Такі повноваження були продовжені на період існування обставин, що перешкоджають продажу майна (активів) банку та задоволенню вимог його кредиторів.
У подальшому рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 25 серпня 2020 року № 1579, починаючи з 31 серпня 2020 року, було відкликано повноваження ліквідатора АТ «ІМЕКСБАНК», які були делеговані Матвієнку Андрію Анатолійовичу відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду від 22 червня 2020 року № 1177 «Про деякі питання здійснення ліквідації АТ «ІМЕКСБАНК».
Згідно з цим рішенням управління майном (активами) АТ «ІМЕКСБАНК», а також задоволення вимог його кредиторів здійснюється безпосередньо Фондом гарантування вкладів фізичних осіб протягом часу існування обставин, що унеможливлюють продаж майна (активів) банку та задоволення вимог кредиторів.
З матеріалів справи вбачається, що дата початку ліквідації банку - 27 травня 2015 року.
Строк здійснення тимчасової адміністрації визначено у період з 27 січня 2015 року по 26 травня 2015 року.
20 травня 2022 року на офіційному вебсайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було оприлюднено відповідне оголошення.
У цьому оголошенні зазначено, що 17 травня 2022 року рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 341 було затверджено ліквідаційний баланс та звіт про виконання ліквідаційної процедури АТ «ІМЕКСБАНК».
Також у повідомленні зазначено, що відповідно до положень частини третьої статті 28 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд припиняє виплату гарантованих сум відшкодування коштів за вкладами у день затвердження ліквідаційного балансу банку. Окремо звернуто увагу на те, що згідно з частиною третьою статті 53 цього Закону з моменту затвердження ліквідаційного балансу ліквідаційна процедура банку вважається завершеною.
У зв`язку з цим Фонд повідомив про припинення з 17 травня 2022 року виплати гарантованих сум відшкодування коштів вкладникам АТ «ІМЕКСБАНК», а також про завершення процедури ліквідації банку.
В оголошенні також зазначено, що в межах здійснення виплат гарантованого відшкодування вкладники АТ «ІМЕКСБАНК» отримали 4 253,4 млн грн.
Крім того, громадськість було поінформовано про те, що відповідно до статті 52 Закону вимоги кредиторів до банку, які залишилися незадоволеними в результаті проведення ліквідаційної процедури та реалізації майна (активів) банку на дату складання ліквідаційного балансу, вважаються погашеними.
Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначаються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, встановлюються повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, визначається порядок здійснення Фондом виплат відшкодування за вкладами, а також регулюються правовідносини між Фондом, банками та Національним банком України. Крім того, цим Законом визначено повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку та здійснення ліквідації банківських установ.
Відповідно до положень статті 2 цього Закону вкладом вважаються кошти у готівковій або безготівковій формі в національній чи іноземній валюті, які були залучені банком від вкладника (або надійшли на користь вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), договору банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані на такі кошти відсотки.
Вкладником визнається фізична особа (за винятком фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності), яка уклала договір банківського вкладу (депозиту) чи банківського рахунку або на користь якої укладено такий договір, а також особа, яка є власником іменного депозитного сертифіката.
Згідно з частиною першою статті 26 цього Закону (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом.
Фонд здійснює відшкодування коштів у розмірі вкладу разом із відсотками, нарахованими станом на день початку процедури виведення банку з ринку Фондом, однак така виплата не може перевищувати граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття відповідного рішення. При цьому розмір відшкодування визначається незалежно від кількості вкладів особи в одному банку. Гранична сума відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою ніж 200 000 гривень, а адміністративна рада Фонду не уповноважена приймати рішення про зменшення цієї граничної суми відшкодування.
Гарантії Фонду не поширюються на випадки відшкодування коштів за вкладами у ситуаціях, прямо передбачених цим Законом.
Вкладник отримує право на одержання гарантованої суми відшкодування за своїми вкладами за рахунок коштів Фонду в межах встановленого граничного розміру відшкодування після того, як прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (частина друга статті 26 Закону).
У зв`язку з наведеним, у контексті заявленого предмета позову слід звернути увагу на те, що порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, встановлений статтею 27 цього Закону.
Зокрема, відповідно до частини першої статті 27 Закону, Уповноважена особа Фонду формує перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами, які підлягають виплаті за рахунок Фонду, відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду. Такий перелік формується станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Відповідно до частини другої статті 27 Закону, Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів із моменту отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку складає повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають виплаті кожному з них.
Згідно з частиною третьою статті 27 Закону Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування, належну кожному вкладнику. Така сума обчислюється з урахуванням загального обсягу всіх вкладів вкладника в банку разом із нарахованими процентами. При цьому нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Відповідно до частини п`ятої статті 27 Закону протягом шести днів із дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат, сформований на підставі переліку вкладників, наданого уповноваженою особою Фонду. Також Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур`єр» або «Голос України» та на своєму офіційному вебсайті не пізніше ніж через сім днів з дня отримання зазначеного рішення.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 48 Закону Уповноважена особа Фонду з дня свого призначення здійснює визначені повноваження, зокрема, не пізніше ніж через три дні після призначення формує перелік вкладників, які мають право на отримання відшкодування коштів за рахунок Фонду.
Водночас пунктом 3 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 № 14 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Положення № 14), передбачено, що Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з моменту прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує і подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на отримання відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають виплаті (далі - Перелік).
Відповідно до пункту 4 розділу ІІІ Положення № 14 зазначений перелік формується станом на дату прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. У цьому переліку визначається сума відшкодування для кожного вкладника, яка обчислюється виходячи із загального обсягу всіх його вкладів у банку разом із нарахованими процентами, але не більше суми, встановленої адміністративною радою Фонду на день прийняття рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, незалежно від кількості вкладів у межах одного банку.
Визначений у Переліку залишок гарантованої суми відшкодування визначається з урахуванням розрахункових сум, які були виплачені вкладнику під час дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку.
Якщо вкладник не отримав свої кошти в межах граничної суми відшкодування під час дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума підлягає включенню до Переліку.
Водночас після внесення змін до пункту 3 розділу ІІІ Положення № 14 передбачено, що Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів із моменту отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, серед іншого, формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.
Після внесення змін до пункту 4 розділу ІІІ Положення № 14 у першому абзаці цього пункту визначено, що перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. До нього включається сума відшкодування для кожного вкладника, яка обчислюється з урахуванням сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів у межах одного банку.
Пунктом 2 розділу IV Положення № 14 передбачено, що Фонд на підставі Переліку формує загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, за формою, встановленою у додатку 11 до цього Положення (далі - Загальний Реєстр).
Згідно з пунктом 4 розділу IV Положення № 14 виконавча дирекція Фонду приймає рішення про здійснення відшкодування коштів за вкладами та затверджує Загальний Реєстр протягом шести днів із дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Відповідно до пункту 6 цього ж розділу Положення встановлено, що на підставі рішення виконавчої дирекції, за розпорядженням директора-розпорядника Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів (шляхом перерахування гарантованих сум відповідно до Загального Реєстру та передачі цього реєстру банку-агенту) не пізніше семи днів із дня прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Щодо осіб, які з певних причин не були включені до Переліку вкладників, Положення № 14 передбачає окремий порядок.
Зокрема, пунктом 12 розділу ІІ Положення № 14 встановлено, що протягом процедури тимчасової адміністрації у банку Уповноважена особа Фонду має право надавати Фонду додаткову інформацію про вкладників, яким необхідно здійснити виплати за рахунок цільової позики.
Крім того, пунктом 6 розділу ІІІ Положення № 14 передбачено, що під час процедури ліквідації банку Уповноважена особа Фонду може подавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників, зокрема щодо: зменшення або збільшення кількості вкладників, яким мають бути здійснені виплати; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; зміни реквізитів вкладників; зміни сум відшкодування разом із зміною реквізитів вкладників.
Така додаткова інформація, залежно від її виду, подається окремими файлами, які формуються відповідно до додатків 9 та 10 до цього Положення.
Водночас відповідно до частини першої статті 37 Закону Уповноважена особа Фонду діє від імені Фонду та здійснює свої повноваження відповідно до цього Закону і нормативно-правових актів Фонду.
Згідно з пунктом 3 частини другої статті 37 Закону, на який посилається Уповноважена особа у листі від 03.06.2015, Уповноважена особа Фонду має право продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій. Отже, вчинення дій, на які посилається зазначений лист, належить до повноважень Уповноваженої особи.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 37 Закону Уповноважена особа Фонду має право повідомляти сторони договорів, зазначених у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність таких договорів та вживати заходів щодо застосування наслідків їх нікчемності.
Частина третя статті 38 Закону визначає підстави, за наявності яких правочини (у тому числі договори), укладені неплатоспроможним банком, визнаються нікчемними.
Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 38 Закону Уповноважена особа Фонду під час дії тимчасової адміністрації, а також у період ліквідації банку повідомляє сторони відповідних договорів про їх нікчемність і вживає заходів щодо застосування правових наслідків такої нікчемності.
З урахуванням наведеного у сукупності можна дійти висновку, що право на відшкодування коштів за рахунок Фонду мають фізичні особи-вкладники, які розмістили свої кошти у банку на підставі договору банківського вкладу або договору банківського рахунку. Отже, гарантії Фонду поширюються виключно на кошти, які мають статус банківського вкладу та розміщені на підставі чинного договору між банком і фізичною особою.
Водночас Закон надає Уповноваженій особі Фонду право формувати висновок щодо нікчемності певних правочинів та повідомляти про це сторони відповідних договорів.
Саме такими є загальні правила та процедура здійснення гарантованого відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.
Під час розгляду цієї справи, відповідно до відомостей, що містяться у Єдиному державному реєстрі судових рішень, встановлено, що ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 14.02.2017 у матеріалах справи № 757/8557/17-к (номер судового рішення в ЄДРСР 65121406) було накладено арешт на грошові кошти, які знаходяться на рахунках 361 фізичної особи, зокрема й на кошти позивача.
У подальшому ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 05.09.2018 у справі № 11-сс/796/2883/2018 зазначену ухвалу щодо позивача було залишено без змін.
Зі змісту цієї ухвали, із посиланням на матеріали досудового розслідування, вбачається таке.
Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12015160000000273 від 09.04.2015 за фактом зловживання службовими особами АТ «Імексбанк» своїм службовим становищем, що спричинило тяжкі наслідки. Дії кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 364-1 Кримінального кодексу України.
Досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженні було розпочато за заявою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Імексбанк» Северина Ю.П.
У ході досудового розслідування встановлено, що 15.01.2015 Національний банк України прийняв постанову № 16/БТ «Про віднесення АТ «Імексбанк» до категорії проблемних», а вже 26.01.2016 постановою Правління Національного банку України № 50 банк було віднесено до категорії неплатоспроможних. У той же день виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення № 16 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Імексбанк» з 27.01.2015.
У подальшому під час здійснення тимчасової адміністрації було встановлено, що в період з грудня 2014 року по січень 2015 року службові особи АТ «Імексбанк», всупереч обмеженням, встановленим Національним банком України, здійснювали операції з перерахування коштів із рахунків фізичних та юридичних осіб, залишки на яких перевищували 200 000 грн, на рахунки інших фізичних осіб, відкриті в АТ «Імексбанк».
При цьому фактичне отримання готівкових коштів з каси з подальшим внесенням їх назад до каси банку не здійснювалося. Перерахування коштів відбувалося виключно шляхом внутрішньобанківських бухгалтерських проводок. Це дало підстави віднести зазначені операції до сумнівних та розглядати їх як такі, що були безпосередньо спрямовані на штучне створення правових підстав для виникнення обов`язку здійснити виплату гарантованого відшкодування за такими операціями.
Загалом у період з 01.12.2014 по 27.01.2015 службовими особами АТ «Імексбанк» було оформлено видатково-прибуткові касові документи без фактичного проведення касових операцій на загальну суму 55 000 000 грн. Це підтверджується актом від 06.04.2015 № 06/04 та результатами внутрішньої перевірки АТ «Імексбанк», викладеними у листі від 03.03.2016 № 1201.
Зокрема, відповідно до висновку економічної експертизи, проведеної Київським міським НДЕКЦ № 49-се від 14.12.2016, документально підтверджено факти оформлення видатково-прибуткових касових документів у період з 15.01.2015 по 27.01.2015, що зазначені у результатах перевірки, викладених у листі від 03.03.2016 № 1201.
Крім того, 07.02.2017 до Головного слідчого управління Національної поліції України надійшло клопотання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Імексбанк» Матвієнка А.А. від 01.02.2017 № 217 щодо звернення до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на майно, а саме на рахунки 361 фізичної особи, відкриті в АТ «Імексбанк». На цих рахунках безпідставно було сформовано суми грошових коштів на загальну суму 55 000 000 грн, які розглядаються як засіб вчинення злочину, оскільки вони створюють можливість незаконного заволодіння коштами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у вигляді відшкодування.
Слідчий зазначив, що накладення арешту на зазначені рахунки дозволить встановити фактичні обставини відкриття цих рахунків відповідними особами, а також перевірити факт внесення готівкових коштів безпосередньо до каси банку.
Слідчий суддя, заслухавши пояснення слідчого та дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання щодо накладення арешту на банківські рахунки фізичних осіб, відкриті в АТ «Імексбанк», оскільки такі рахунки мають ознаки, передбачені частиною першою статті 98 Кримінального процесуального кодексу України, а саме можуть бути предметом кримінального правопорушення. З метою запобігання їх приховуванню або зникненню суд визнав за необхідне застосувати такий захід забезпечення кримінального провадження.
Про необхідність накладення арешту свідчить також те, що безпідставно сформовані суми коштів на рахунках у банку є засобом вчинення злочину, оскільки створюють можливість незаконного заволодіння коштами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у вигляді відшкодування та безпосередньо використовуються для вчинення кримінального правопорушення.
З огляду на викладене суд під час розгляду справи не може залишити поза увагою той факт, що відповідно до пункту 11 частини четвертої статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд не здійснює відшкодування коштів, розміщених на рахунках, на які накладено арешт за рішенням суду.
Зазначене свідчить про відсутність станом на момент розгляду справи правових підстав для покладення на Фонд обов`язку відшкодовувати позивачу кошти за рахунок коштів Фонду. Відповідно відсутні підстави і для покладення на Уповноважену особу обов`язку формувати перелік вкладників або повідомляти Фонд про зміни до цього Переліку щодо позивача у частині коштів, які перебувають під арештом.
Крім того, слід зазначити, що хоча до матеріалів справи й була долучена фотокопія банківської виписки, однак вона містить лише інформацію про здійснення внутрішньобанківського руху коштів щодо переведення вкладу з іншого котлового рахунку. Тобто відповідна операція відбулася внаслідок внутрішньобанківських бухгалтерських проводок, а не внаслідок фактичного внесення позивачем коштів на власний рахунок.
Також не можна залишити поза увагою обставину, що постановою Правління Національного банку України від 15 січня 2015 року № 16/БТ ПАТ «Імексбанк» було віднесено до категорії проблемних, а також було заборонено здійснювати будь-які операції за чинними договорами, результатом яких могло б стати збільшення гарантованої суми відшкодування за вкладами фізичних осіб за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Отже, дії, спрямовані на здійснення протилежного, фактично створюють штучні передумови для виникнення зобов`язань Фонду перед вкладниками незалежно від того, чи були вкладники обізнані про такі обставини. Разом з тим такі дії не підпадають під гарантії держави щодо відшкодування вкладів, передбачені профільним Законом, оскільки вони порушують публічний порядок.
Такі дії не можуть бути легітимізовані посиланням на аргументи про можливу необізнаність вкладника щодо фінансового стану банку або щодо обмежень, запроваджених регулятором. Для отримання гарантованого державою відшкодування ключове значення має саме легітимне походження вкладу.
Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона зобов`язана довести обставини, на яких ґрунтуються її вимоги або заперечення, за винятком випадків, передбачених статтею 78 цього Кодексу. При цьому в адміністративних справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доведення правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається саме на відповідача.
Таким чином, доводи апеляційної не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції
Згідно з приписами ч.1 ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи та обґрунтування апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2025 року- без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, відповідно до п. 2 частини п`ятої ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

Л.В. Бєлова