Київський апеляційний суд

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2026 року
м. Київ
єдиний унікальний номер справи 757/49570/25-п
номер провадження 33/824/507/2026
Київський апеляційний суд у складі головуючого судді судової палати з розгляду цивільних справ Лапчевської О.Ф., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Печерського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2025 року /суддя Юшков М.М./ 
у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - 

В С Т А Н О В И В:

Постановою Печерського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, стягнуто судовий збір 605, 60 грн. у дохід держави.
Не погоджуючись з вказаною постановою, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив постанову скасувати, постановити нову про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, вказував на те, що не погоджується із рішенням суду першої інстанції в частині призначеного адміністративного стягнення. Зазначав, що потрібно застосувати аналогію закону та призначити більш м`яке покарання, ніж передбачено законом відповідно до ст. 69 КК України без позбавлення права керування транспортним засобом. Повністю визнав вину за керування орендованим електросамокатом після вживання пива, не знав, що прирівнюється законодавцем до статусу водія, оскільки керування самокатом не вимагає наявності водійських прав.
Повідомлений належним чином ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.
Переглянувши справу за апеляційною скаргою, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст. ст. 245, 280, 283 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з`ясовані всебічно, повно й об`єктивно в їх сукупності. Доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган /посадова особа/ встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Розглянувши справу, посадова особа виносить постанову, яка повинна містити найменування органу /посадової особи/, який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення; порядок та строк його оскарження.
Судом встановлено, що 18 вересня 2025 року о 23:58 за адресою: м.Київ, вул. Джона Маккейна, водій ОСОБА_1 керував електросамокатом «Jet» 210814 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнина рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не знав, що прирівнюється законодавцем до статусу водія, оскільки керування самокатом не вимагає наявності водійських прав, а тому потрібно застосувати аналогію закону та призначити більш м`яке покарання, ніж передбачено законом відповідно до ст. 69 КК України без позбавлення права керування транспортним засобом, судом апеляційної інстанції не приймаються до уваги з наступних підстав.
Як вбачається з бодікамери працівника патрульної поліції, керуючи електросамокатом «Jet» 210814 був зупинений водій ОСОБА_1 .
У ході спілкування та встановлення особи, у ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. На запитання чи вживав ОСОБА_1 алкогольні напої, він погодився, зазначаючи, що для керування електросамокатом такий факт не має значення.
Працівниками патрульної поліції неодноразово було роз`яснено ОСОБА_1 , що електросамокат «Jet» 210814 - це транспортний засіб, керування яким у стані алкогольного сп`яніння заборонено законом, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
ОСОБА_1 на місці події було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, однак він категорично відмовся, оскільки не знав, що він прирівнюється до водія, вважав, що керування електросамокатом у стані алкогольного сп`яніння не карається законом.
Так, відповідно до ЗУ «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» від 24 лютого 2023 року № 2956-IX (із змінами, внесеними згідно із Законом №3220-IX від 30 червня 2023) передбачено, що дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають при використанні транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та створенні/використанні інфраструктури для них (ст.2). У статті 1 згаданого Закону, серед інших понять визначено, що: 1) легкий персональний електричний транспортний засіб - колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) із потужністю у діапазоні до 1000 Вт, системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, з одним, двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість у діапазоні до 25 кілометрів на годину; 2) низькошвидкісний легкий електричний транспортний засіб - колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома), системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, із двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість, що є меншою або дорівнює 50 кілометрів на годину та більшою за 10 кілометрів на годину, та споряджену масу не більше ніж 600 кілограмів.
Аналогічні поняття легких електричних транспортних засобів визначені і у ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт» (закон в редакції Закону №3492-ІV від 23 лютого 2006 зі змінами).
Відтак, з набуттям чинності Законом України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» від 24 лютого 2023 року № 2956-IX (із змінами внесеними згідно із Законом №3220-IX від 30 червня 2023), керування легким електричним транспортним засобом (елетросамокатом) в стані алкогольного сп`яніння тягне відповідальність встановлену ст.130 КУпАП.
Поняття «транспортний засіб», яке визначене у п. 1.10 Правил дорожнього руху України (затверджені Постановою КМУ №1306 від 10 жовтня 2001 року зі змінами), не суперечить поняттям, визначеним у Законі України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» від 24 лютого 2023 року № 2956-IX (із змінами, внесеними згідно із Законом №3220-IX від 30 червня 2023 року).
Правилами дорожнього руху розмежовано поняття «транспортний засіб» та «механічний транспортний засіб» (п.1.10 ПДР).
Згідно з ПДР «транспортний засіб» - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів; «механічний транспортний засіб» - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Останній термін поширюється на трактори, самохідні машини та механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.
З урахуванням того, що диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує «транспортним засобом» від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 у даному випадку, підлягає притягненню до відповідальності за статтею 130 КУпАП.
Крім того, щодо посилання ОСОБА_1 , що він є «іншою особою», а не водієм у розумінні ПДР, суд апеляційної інстанції наголошує на наступному.
Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про автомобільний транспорт» № 2344-ІІ від 05.04.2001 р. та ЗУ «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» №2956-ІХ від 24.02.2023 р., електричний колісний транспортний засіб - це дво- і більше колісний транспортний засіб, оснащений виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) та системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка має технічні можливості заряджатися від зовнішнього джерела електричної енергії.
У висновках Верховного Суду, викладених у постанові від 04.09.2023 року у справі № 702/301/20 (провадження № 51-944кмо23), об`єднана палата звернула увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши в передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання ДТП в такому випадку є значно вищою, а тому попереджувальна мета додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в такому разі набуває особливого значення. 
Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до ч. 2, 4 ст. 30 КУпАП, позбавлення наданого громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.
Позбавлення права керування засобами транспорту не може застосовуватись до осіб, які користуються цими засобами в зв`язку з інвалідністю, за винятком випадків керування в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також у разі невиконання вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу, залишення, на порушення вимог встановлених правил, місця дорожньо-транспортної пригоди, учасниками якої вони є, ухилення від огляду на наявність алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП накладається у виді штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до п. 1.10. ПДР водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Разом з тим, згідно ст. 1 п. 5) Віденської конвенції про дорожній рух від 08.11.1968, яка ратифікована Україною 25.04.1974, з поправками від 28.09.2004, термін «водій» означає будь-яку особу, яка керує транспортним засобом, автомобілем і т.п. (включно і велосипеди) або яка веде по дорозі скот, стада, упряжних, в`ючних або верхових тварин».
Стаття 54 ЗУ «Про дорожній рух» передбачає, що якщо міжнародною угодою України встановлено інші правила, ніж ті, що містяться у законодавстві України про дорожній рух, то застосовуються правила міжнародної угоди.
Таким чином, особа, яка керує електричним колісним транспортним засобом, в тому числі електросамокатом, є водієм транспортного засобу, а не «іншою особою».
З урахуванням зазначених вимог закону, а також практики Верховного Суду, апеляційний суд дійшов висновку, що у даному випадку до ОСОБА_1 необхідно застосувати стягнення, як до водія транспортного засобу, який відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, враховуючи, що факт вживання алкогольних напоїв ним повністю підтверджується.
Застосування аналогії із КПК України у даному випадку є недоцільним, оскільки санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП чітко визначено адміністративне стягнення, яке слід застосовувати до правопорушника, подвійних трактувань не допускає.
За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Печерського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2025 року - без змін.
Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Лапчевська О.Ф.