Справа № 569/9420/24
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2026 року м. Рівне 

Рівненський міський суд Рівненської області 
в складі судді ОСОБА_1 , 
секретаря судового засідання ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівному кримінальне провадження № 12024181010000228 від 28.01.2024 року про обвинувачення
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігів, українця, громадянина України, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого як внутрішньо переміщена особа та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в даний час час утримується в ДУ «Рівненський слідчий ізолятор» за адресою: м. Рівне, вул. Дворецька, 116), раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Деснянського районного суду м. Чернігів від 22.08.2011 року за вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років, звільненого з місць відбування покарання 29.04.2022 року у зв`язку з відбуттям покарання
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -
з участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 , 
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 
обвинуваченого ОСОБА_3 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , 27 січня 2024 року, близько 21 год. 10 хв., будучи в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи на кухні загального користування блоку квартир АДРЕСА_3 , усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку вчинюваних ним дій, на ґрунті особистих неприязних відносин, що раптово виникли під час словесного конфлікту, умисно завдав ОСОБА_6 , один удар клинком ножа, в ділянку грудної клітки, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення передньої стінки грудної клітки справа із ушкодженням 8-3 (третього сегменту) легені поєднане із гемопневмотораксом, що ускладнилося анемією тяжкого ступеня (постгеморагічною), які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя в момент заподіяння.
Тобто, ОСОБА_3 , визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого за ч. 1 ст. 121 КК України, а саме у заподіянні тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.
На підтвердження встановлених судом обставин свідчать наступні докази, які суд враховує та бере до уваги.
Обвинувачений ОСОБА_3 , після роз`яснення суті обвинувачення, свою вину у вчиненому злочині визнав частково. Вказав, що сам факт нанесення тілесного ушкодження ножем він визнає, оскільки конфлікт відбувався тільки між ним та потерпілим, інших учасників не було. Вказав, що він заперечує кваліфікацію його дій вважає, що умислу на нанесення потерпілому тілесних ушкоджень у нього не було. Він захищався від неправомірних дій потерпілого, який перед тим його вдарив скляною пляшкою від чого вона розбилася та пихнув, що призвело до його падіння, внаслідок чого він отримав тілесні пошкодження. Крім того, вказав на розбіжності між показами потерпілого, які він давав на досудовому слідстві та обставини про яві повідомляв потерпілий під час слідчого експерименту з його участю.
Аналізуючи покази обвинуваченого, суд оцінює їх критично і вважає дані покази способом уникнення від відповідальності, оскільки вони спростовуються показами потерпілого та іншими дослідженими в судовому засіданні доказами.
Показаннями допитаного в якості потерпілого ОСОБА_6 , (який під час досудового розслідування був допитаний у відповідності до п. 11 ст. 615 КПК України з використанням відеокамери «PANASONICFULLHDHC-V260» (відео зйомки із аудіо записом), який збережено на карту пам`яті «PatriotMicro SD 32 Gb».), протокол допиту якого та відеозапис допиту, був досліджений судом в судовому засіданні, який пояснив, що 27 січня 2024 року він повернувся додому. В його дружини ОСОБА_7 був день народження. Його сусід ОСОБА_8 , прізвища він не знає, постукав у двері, він вийшов. Сусід запропонував випити алкогольних напоїв в честь дня народження дружини, він не погодився на дану пропозицію. Тоді ОСОБА_8 пішов, а він закрив двері на замок і займався своїми справами разом з дружиною. Через деякий час сусід знову прийшов, почав стукати у двері, він двері відразу не відкрив, тоді сусід хотів відкрити двері силою і вирвав ручку. Тоді він відкрив двері і запитав ОСОБА_9 , «ти що твориш?», на що сусід почав вимагати, щоб він налив йому горілки. Почалась суперечка, він і сусід почали висловлюватися нецензурними словами один до одного. ОСОБА_8 хотів його вдарити, але похитнувся і впав. Це все відбувалося на коридорі біля його кімнати, він взяв пусту скляну пляшку з під горілки і вдарив сусіда по голові, від удару пляшка розбилася. Після удару сусід відразу розвернувся мовчки і десь пішов. Він зайшов на кухню, відкрив холодильник, дістав консерву і маленьким ножиком почав її відкривати. Під час цієї роботи почув, що ОСОБА_8 знову повернувся і подумав, що він прийшов помиритися. ОСОБА_8 стояв ззаду, не повертаючись він запропонував йому випити горілки за мирову, але ОСОБА_8 його різко розвернув і він відчув біль в ділянці правої легені, трішки нижче соска і зрозумів, що він його чимось вколов. Що саме було в руках у ОСОБА_9 він не бачив. Після нанесення удару ОСОБА_8 розвернувся і пішов у коридор. Він зайшов у кімнату і відчув, що з легені тече кров. Його дружина викликала швидку допомогу і він втратив свідомість, прийшов до тями вже в реанімації (т. 1 а. п. 64-70). 
Під час судового розгляду було встановлено, що потерпілий ОСОБА_6 після допиту його органом досудового слідства у відповідності до п. 11 ст. 615 КПК України з використанням технічних засобів відео фіксації, змінив місце свого проживання і повернувся на постійне місце проживання в м. Лиман, Донецької області, яке перебуває в зоні бойових дій. Судом вживалися всі можливі засоби для забезпечення його допиту в судовому засіданні, а саме надсилалися повістки за відомим місцем його проживання, неодноразово виносилися ухвали про проведення засідання в режимі відео конференції, в телефонному режимі, як секретарем так і прокурором пропонувалося любим можливим способом вийти на зв`язок з метою попиту потерпілого безпосередньо в судовому засіданні. 
Незважаючи на виконання всіх можливих методів направлених на забезпечення участі потерпілого в судовому засіданні, суд не зміг допитати потерпілого безпосередньо в судовому засіданні, оскільки потерпілий ОСОБА_6 перестав виходити на зв`язок, а в передмісті м. Лиман Донецької області, в даний час, проводяться бойові дії.
Таким чином, суд вважає, що допит потерпілого ОСОБА_6 органом досудового слідства, у відповідності до п. 11 ст. 615 КПК України, з використанням технічних засобів відео фіксації є належним і допустимим доказом, який суд використовує, для підтвердження винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення.
Аналізуючи покази потерпілого ОСОБА_6 суд вважає їх правдивими, логічними і послідовними, які повністю спростовують покази ОСОБА_3 стосовно того, що він наніс тілесні ушкодження потерпілому захищаючись від неправомірних дій по відношенню до нього. Дані покази повністю підтверджують час, місце та обставини вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_3 . В суду відсутні підстави вважати, що потерпілий ОСОБА_6 оговорює обвинуваченого ОСОБА_3 .
Крім того, покази потерпілого ОСОБА_6 повністю підтверджуються протоколом проведення слідчого експерименту від 13.03.2024 року з участю потерпілого, під час якого він розповів та показав на місці вчинення кримінального правопорушення обставини вчинення кримінального правопорушення та показав механізм нанесення тілесних ушкоджень (т. 1 а. п. 84-93).
Правдивість показів потерпілого ОСОБА_6 підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, зокрема:
З дослідженого в судовому засіданні витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань встановлено, що на підставі повідомлення органів охорони здоров`я про вчинення злочину від 27.01.2024 року, 28.01.2024 року, о 00.43.28 год. було зареєстроване кримінальне провадження № 12024181010000228 (т. 1 а. п. 1).
З протоколу огляду місця події від 27.01.2024 року та фото таблиці до нього, судом встановлено, що слідчим з участю понятих було оглянуто місце де було вчинено злочин, крім фіксації місця події було виявлено та вилучено речі, які мають відношення до вчиненого злочину, які в подальшому визнано речовими доказами та приєднано до матеріалів провадження (т. 1 а. п. 11-25).
З протоколу огляду місця події від 28.01.2024 року та фото таблиці до нього, судом встановлено, що слідчим з участю понятих було оглянуто приміщення санітарної кімнати відділення екстреної медичної допомоги Рівненської обласної клінічної лікарні за адресою м. Рівне, вул. Київська, буд. 78 Г, де перебував потерпілий ОСОБА_6 та вилучено речі, які мають відношення до вчиненого злочину, які в подальшому визнано речовими доказами та приєднано до матеріалів провадження (т. 1 а. п. 44-50).
З дослідженого в судовому засіданні висновку судово-медичної експертизи № 242 від 28.03.2024 року, судом встановлено, що у потерпілого ОСОБА_6 виявлено лікарями такі тілесні ушкодження: проникаюче поранення передньої стінки грудної клітки справа із ушкодженням S-3 (третього сегменту) легені поєднане із гемопневмотораксом, що ускладнилося анемією тяжкого ступеня (постгеморагічною). З приводу вказаної травми потерпілому було проведене ургентне по життєвих показах оперативне втручання - передньобокову торакотомію справа, ушивання рани та дренування. Це підтверджується відміченими об`єктивними даними («під час ревізії в плевральній порожнині виявлено до 2000.0 мл. геморагічного вмісту зі згустками крові які евакуйовано виявлено рану S-3 легені до 3 см довжиною»).
Враховуючи відмічені лікарями характер та морфологічні особливості проникаючого поранення грудної клітки, в сукупності, свідчать про те, що воно виникло від одноразової колюче-ріжучої дії предмету, яким цілком міг бути ніж або інший колючо-ріжучий предмет з подібними конструкційними характеристиками. Вищевказане ушкодження грудної клітки створювало небезпеку для життя в момент його спричинення (проникаюче поранення передньої стінки грудної клітки справа поєднане із гемопневмотораксом (2000.0 мл геморагічного вмісту зі згустками крові), тощо), та згідно п. 2.1.3. й «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р. № 6, відноситься до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень.
Враховуючи відмічений механізм виникнення ушкодження слід зазначити що, в свою чергу, імовірність його утворення при падінні з висоти власного зросту на площину (з прискоренням чи без такого) - виключається. А терміни «боротьба, самооборона» - не є судово-медичними.
Підсумовуючи вище наведене експерт вказав, що судово медичні дані отримані в ході виконання експертизи, в цілому не суперечать певним даним, які містяться в протоколі проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_6 у якості потерпілого (від 13.03.2024 року) в частині механізму отримання ним тілесного ушкодження (т. 1 а. п. 99-101).
З дослідженого в судовому засіданні витягу із журналу реєстрації медичних оглядів з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння № 207, судом встановлено, що 28.01.2024 року, в 00.10 год. обвинувачений ОСОБА_3 перебував у стані алкогольного сп`яніння (т. 1 а. п. 203). 
З дослідженого в судовому засіданні висновку судово-медичної експертизи № 91 від 29.01.2024 року, судом встановлено, що у гр. ОСОБА_3 , при судово-медичній експертизі 29 січня 2024 року (при огляді в ІТТ) виявлені наступні тілесні ушкодження: на межі лівої тім`яно-потиличної ділянки наявне глибоке садно; синці: у верхній третині по задній поверхні лівого плеча, в середній третині по задньо-внутрішній поверхні лівого плеча, в нижній третині по задній поверхні лівого плеча, по передній поверхні в нижній третині лівого передпліччя, в проекції шилоподібного відростка лівої променевої кістки по передній поверхні з поширенням до зап`ястя, в нижній третині по задній поверхні, в середній третині по передній поверхні правого плеча, по внутрішній поверхні на рівні лівого ліктьового згину, два поруч розташовані синці в середній третині по передній поверхні правого передпліччя.
Дані тілесні ушкодження, згідно п. 2.3.5. згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р. № 6, як кожне окремо так і в своїй сукупності, відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень (т. 1 а. п. 215-216).
З досліджених в судовому засіданні висновку судово-медичної експертизи речових доказів від 18-22.03.2024 року № 373, судом встановлено, що на наданих на дослідження змивах з підлоги сходинкової клітки (об`єкти № 1), кухні (об`єкти № 2), кімнати (об`єкти № 3) та зішкрібі зі стіни сходинкової клітки (об`єкти № 4) виявлено кров людини.
При дослідженні крові у змивах з підлоги сходинкової клітки (об`єкти № 1), кухні (об`єкти № 2), та зішкрібі зі стіни сходинкової клітки (об`єкти № 4) встановлені антиген Н та ізогемаглютиніни анти –А, анти -В. Дані ознаки властиві особам групи 0, яким є ОСОБА_3 .
При серологічному дослідженні змиву з підлоги у кімнаті (об`єкти № 3) встановлені антигени А, Н та ізогемаглютинін анти –В, які характерні для осіб групи А, яким є потерпілий ОСОБА_6 (т. 2 а. п. 39-40).
З досліджених в судовому засіданні висновку судової біологічної експертизи від 16.04.2024 року № СЕ-19/118-24/3073-БД, судом встановлено, що на наданому на судову експертизу ножі, виявлено кров людини. Виявлена кров може походити від потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та походження її виключається від підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (т. 2 а. п. 67-70).
З досліджених в судовому засіданні висновку судово-медичної експертизи речових доказів від 18.03.2024 року № 49-мк, судом встановлено, що на тканині джемпера та теніски гр. ОСОБА_6 виявлено по одному колото-різаному пошкодженню, розташованих у середніх третинах передів справа. Дані колото-різані пошкодження на тканині предметів одягу виникли одночасно, внаслідок однієї травматичної дії плоским, одностороннє загостреним колюче-ріжу чим травмуючим знаряддям на зразок клинка ножа та могли бути заподіяні клинком ножа представленого на експертизу так як він має відповідні конструктивні характеристики (т. 2 а. п. 111-114).
Даними доказами підтверджуються покази потерпілого ОСОБА_6 стосовно обставин нанесення ОСОБА_3 тяжких тілесних ушкоджень для ОСОБА_6 .
Суд оцінює дані докази, як належні та допустимі докази у кримінальному провадженні.
Суд, оцінюючи в сукупності досліджені в судовому засіданні докази, приходить до переконання, що під час судового розгляду, поза розумним сумнівом, знайшло своє підтвердження вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а саме, заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.
Розглядаючи заперечення сторони захисту про те, що обвинувачений ОСОБА_3 не мав на меті заподіювати потерпілому ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, а наніс удар ножем несвідомо, захищаючись від неправомірних дій потерпілого ОСОБА_6 , який на нього напав і вдарив пляшкою по голові.
Суд оцінює дані заперечення критично, оскільки, крім показів обвинуваченого ОСОБА_3 вони не підтверджуються жодним з досліджених в судовому засіданні доказів. Крім того, як встановлено в судовому засіданні, потерпілий ОСОБА_6 в своїх показах, які він давав на досудовому слідстві, вказував, що після того як він вдарив ОСОБА_3 скляною пляшкою по голові, сусід розвернувся мовчки і десь пішов. Він зайшов на кухню, відкрив холодильник, дістав консерву і почав її відкривати. Під час цієї роботи почув, що ОСОБА_3 знову повернувся і тільки тоді відбулося нанесення удару ножем.
Обвинувачений ОСОБА_3 даючи покази в судовому засіданні, теж підтвердив ту обставину, що спочатку потерпілий ОСОБА_6 вдарив його пляшкою по голові, потім він пішов до себе у кімнату, потім він вдруге підійшов до потерпілого і тільки тоді відбулася подія з використанням ножа.
Таким чином, зважаючи на те, що подія нанесення потерпілим ОСОБА_6 удару пляшкою по голові ОСОБА_3 та нанесення обвинуваченим ОСОБА_3 удару ножем потерпілому ОСОБА_6 була розтягнута в часі, суд відхиляє заперечення обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що він спонтанно, після отримання удару по голові, захищаючись від неправомірних дій потерпілого ОСОБА_6 , перевищив межі необхідної оборони і наніс удар ножем потерпілому.
При призначенні покарання, суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, особу винного, а саме те, що ОСОБА_3 раніше був неодноразово судимий, в тому числі і за вчинення злочинів проти життя та здоров`я особи, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, згідно характеристики з місця відбування покарання характеризується посередньо, згідно характеристики наданої Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Князь» характеризується негативно. 
До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд відносить часткове добровільне відшкодування витрат на лікування потерпілого. 
До обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , суд відносить вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
При призначенні покарання суд враховує, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
На підставі викладеного, враховуючи обставини та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, наявність пом`якшуючої обставини, позицію потерпілого, який просить обвинуваченого суворо не карати, суд вважає, що виправлення ОСОБА_3 не можливе без ізоляції від суспільства, тому йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, в межах мінімальної санкції передбаченої ч. 1 ст. 121 КК України, з відбуванням покарання у виправно-трудовій установі. 
По справі проведено ряд експертиз за ухвалою слідчого. Ці судові витрати, відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.
Долю речових доказів вирішити у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили, але не більше ніж на 60 днів, залишити попередній – тримання під вартою.
Керуючись статтями 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненому кримінальному правопорушенні, кваліфікованому за частиною 1 статті 121 Кримінального кодексу України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
Початок відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 28.01.2024 року, з моменту затримання.
Відповідно до ст. 72 КК України, зарахувати в строк відбутого покарання ОСОБА_3 у термін попереднього ув`язнення, починаючи з 28.01.2024 року по 16.04.2026 року, включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу, але не більне ніж на 60 (шістдесят) днів, до 16.06.2026 року, включно, залишити попередній - тримання під вартою.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення експертиз в сумі 27480,03 (двадцять сім тисяч чотириста вісімдесят) гривень 03 копійки.
Речові докази: картонну коробку з фрагментами (уламками) скляної пляшки, З (три) змиви речовини бурого кольору (1- із поверхні підлоги сходинкової клітки, 1- із поверхні підлоги на кухні та 1- із поверхні підлоги в кімнаті), 1 (один) зішкріб речовини бурого кольору із поверхні стіни сходинкової клітки, вирізку із ганчірки та вату з нашаруванням речовини бурого кольору, вилучені в період часу із 22:20 год. 27 січня 2024 року по 00:38 год. 28 січня 2024 року, в ході огляду місця події, який проводився у блоці, де розміщенні квартири АДРЕСА_4 та сходинковій клітці прилеглій до блоку квартир; штани, підштаники та рушник, вилучені 28.01.2024, в ході огляду місця події, який проводився у приміщенні КП «Рівненська обласна клінічна лікарня імені Юрія Семенюка» Рівненської обласної ради за адресою: м. Рівне, вул. Київська, 78-г; кофту, вилучену 28.01.2024, в ході особистого обшуку затриманого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проводився у приміщенні Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області за адресою: м. Рівне, вул. Героїв поліції, 4, зразок букального епітелію ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , зразок крові ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , кофту та футболку вилучені 28.01.2024 року в ході огляду місця події, дактилокарту з слідами відбитків та відтисків рук ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , ніж виявлений та вилучений в ході огляду місця події в ніч з 27.01.2024 року по 28.01.2024 року – знищити. 
DVD-R диск для лазерних систем зчитування з відеозаписом – залишити в матеріалах судового провадження.
Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. 
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. 

Суддя ОСОБА_10