Справа № 277/520/25
РІШЕННЯ
іменем України

"19" березня 2026 р.     с-ще Ємільчине

Ємільчинський районний суд Житомирської області
в складі: головуючого-судді   Заполовського В.В.
при секретарі с/з     Лук`янчук Т.В.
з участю позивача      ОСОБА_1 
представника позивача     ОСОБА_2 
відповідача       ОСОБА_3 
представника відповідача    ОСОБА_4 
представника третьої особи
Ємільчинської селищної ради   Сокірко Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Ємільчине цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , треті особи – Міністерство Оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , Ємільчинська селищна рада Звягельського району, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 , в якому просила встановити факт її проживання з ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю як дружини та чоловіка без реєстрації шлюбу в період з 27.01.2023 року по 27.03.2024 року.
Вимогу мотивує тим, що вона з березня 2022 року спільно проживала з ОСОБА_6 однією сім`єю без реєстрації шлюбу по день його загибелі за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується актом №153 обстеження матеріально-побутових умов від 20.06.2024 року. На початку спільного проживання ОСОБА_6 перебував у шлюбі з ОСОБА_7 , проте 26.12.2022 року вказаний шлюб рішенням суду було розірвано. Під час спільного проживання вели спільне господарство, мали спільний бюджет, вели спільні витрати на харчування та на утримання житла, в якому разом проживали, були пов`язані спільним побутом, обов`язками та правами.
Оскільки позивач здійснювала надання допомоги ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вона разом із ОСОБА_6 проживала і в АДРЕСА_2 .
Позивач зазначила, що факт спільного проживання, ведення спільного господарства, фактичного виконання прав та обов`язків подружжя, тобто проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки, підтверджується довідкою, виданою Степанівським старостинським округом Ємільчинської селищної ради №826 від 29.11.2024 року та актом №153 від 20.06.2024 року, виданим відділом соціального захисту Ємільчинської селищної ради.
Під час повномасштабної війни росії проти України ОСОБА_6 був мобілізований до лав Збройних Сил України та під час військової служби ОСОБА_6 підтримував позивача фінансово, пересилав кошти для допомоги у догляді за батьком, здійснення ремонту у будинку, де вони разом проживали, на придбання товарів, які необхідні для господарства та ведення побуту.
Коли помер батько позивача, ОСОБА_6 приїжджав на поховання та допомагав його організувати, а також допомагав фінансово.
Позивач також зазначила, що перебуваючи в гостях у друзів, вона з ОСОБА_6 вели себе як сімейна пара, і присутні відносилися до них як до подружжя. Під час лікування ОСОБА_6 у м. Дніпрі позивач перебувала разом з ним, допомагала йому та підтримувала, на підтвердження чого є фотознімки поїздок та відвідування свят.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 загинув при виконанні бойового завдання в н. п. Костянтинівка Покровського району Донецької області внаслідок бойової травми.
Позивачу встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_6 необхідне для отримання одноразової грошової допомоги від держави, на яку мають право члени сім`ї загиблого захисника України.
На отримання вказаної вище допомоги має також повнолітня дочка померлого ОСОБА_6 – ОСОБА_5 , яка подала до суду заяву про встановлення факту перебування на утриманні загиблого, а тому між ними виник спір про право, в зв`язку з чим позивач звернулася до суду із позовною заявою.
Ухвалою судді по справі було відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
У відзиві на позовну заяву відповідач ОСОБА_9 просила суд відмовити повністю у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 про встановлення факту її проживання з ОСОБА_6 однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 27.01.2023 року до дня смерті останнього, посилаючись на те, що ОСОБА_1 не проживала постійно з її покійним батьком в АДРЕСА_1 . Вона часто приходила до будинку батька, в якому зареєстрована, і не бачила обстановки, яка б підтверджувала проживання її батька з іншою жінкою. Нових меблів, кухонних приладів, особистих речей, побутових приладів, речей гігієни, постійного вжитку, одягу, взуття та будь-яких речей необхідних для проживання іншої жінки в будинку не було. ОСОБА_10 жінки в будинку не спостерігалося, оскільки в будинку було не прибрано, всі речі були тільки покійного батька. Будь-які косметичні ремонти в будинку не проводилися, все залишалося таким, як було до 2022 року. В господарстві нічого не змінилося. Акт обстеження матеріально-побутових умов №153 від 20.06.2024 року, на який спирається позивач, відповідач вважає сумнівним і в матеріалах справи відсутній, тому не може бути доказом. Відповідачу було відомо, що ОСОБА_6 зустрічався з жінкою на ім`я ОСОБА_11 і вона декілька разів приїжджала до батька в АДРЕСА_1 , але вони не жили як сім`я. Крім того, ОСОБА_6 21.01.2023 року був призваний на службу в ЗСУ по мобілізації, і з цієї причини не міг постійно проживати з ОСОБА_1 однією сім`єю в АДРЕСА_1 . Зазначені обставини ставлять під сумнів і довідку Степанівського старостинського округу від 29.11.2024 року №826 щодо спільного проживання, ведення спільного господарства, фактичного виконання прав та обов`язків подружжя, тобто проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки, ОСОБА_6 з ОСОБА_1 , оскільки батько відповідача весь час знаходився на військовій службі в іншому регіоні і не міг навіть тимчасово проживати в АДРЕСА_2 . Позивачем не надано докази щодо спільного проживання однією сім`єю в с. Степанівка. Довідка №1504/01, видана 05.12.2024 року управлінням соціального захисту Звягельської РДА ОСОБА_1 , свідчить про те, що остання перебувала на обліку в даному управлінні та отримувала компенсацію фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі з 01.07.2022 року по 31.03.2023 року і не є підтвердженням тимчасового проживання з ОСОБА_6 .
Відповідач також зазначила, що після смерті батька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , його похованням, організацією поминального обіду займались вона та її мати за власні кошти. ОСОБА_1 не приймала участі в похоронній процесії.
Утриманням будинку по АДРЕСА_1 займався батько ОСОБА_6 . Він особисто сплачував комунальні послуги, про що свідчить довідка КП «Благоустрій» Ємільчинської селищної ради.
Надані позивачем виписки з власного особового рахунку підтверджують лише перерахунок коштів ОСОБА_6 в певні періоди і жодним чином не підтверджують на які цілі ці кошти перераховувалися, тому не можуть бути доказом ведення спільного бюджету.
Відповідач надала суду ксерокопію свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 15.05.2025 року, згідно якого ОСОБА_5 після державної реєстрації шлюбу присвоєно прізвище ОСОБА_12 (а. с. 68).
Ухвалою суду по даній справі було закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті.
В судовому засіданні позивач, її представник підтримали заявлені вимоги, просили їх задовольнити та встановити факт проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_6 з 27.01.2023 року по 27.03.2024 року однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Представник позивача посилається на те, що матеріали справи містять достатньо доказів для встановлення даного факту. Крім того, зазначила, що позивач фактично проживала з ОСОБА_6 з березня 2022 року, однак просить встановити факт їх спільного проживання в період з 27.01.2023 року по 27.03.2024 року, оскільки ОСОБА_6 в той час перебував в зареєстрованому шлюбі.
Відповідач, її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити у їх задоволенні. Представник відповідача зазначив, що додані до позовної заяви акт обстеження умов проживання та довідка Степанівського старостинського округу є сумнівними, оскільки вони заперечуються іншими доказами, просив визнати їх недопустимими. Зауважив, що ОСОБА_6 з 21.01.2023 року по 27.03.2024 року перебував у лавах Збройних Сил України, а тому фактично не міг проживати з ОСОБА_1 , вести з нею спільне господарство. Відповідач зазначила, що її батько ОСОБА_6 зустрічався з ОСОБА_1 , але вони не проживали як сім`я. В будинку нічого не змінилося і речей відповідача в ньому не було. Вона проживала у бабусі через дорогу і приходила до будинку батька часто, годувала собаку.
Представник третьої особи - Ємільчинської селищної ради в судовому засіданні залишила вирішення встановлення факту спільного проживання на розсуд суду.
Представник третьої особи - ІНФОРМАЦІЯ_4 в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі за наявними у матеріалах справи документами.
Представник третьої особи – Міністерства Оборони України в судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином судовою повісткою, про причини неявки суду не повідомив, будь-яких клопотань, заяв, пояснень суду не надіслав.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показала, що покійний ОСОБА_6 був її сватом. Вони познайомилися у 2022 році, коли їх діти проживали у цивільному шлюбі. На той час ОСОБА_6 проживав з ОСОБА_1 , у них були серйозні відносини. На весіллі дочки він був разом з ОСОБА_11 . ОСОБА_6 зустрічався з ОСОБА_11 ще до мобілізації. Вони вели спільне господарство, разом садили картоплю. У 2023 році ОСОБА_6 повідомив, що на наступний день їде на службу і запросив її з чоловіком на вечерю. Вони приходили до нього в будинок.
Свідок ОСОБА_14 показав суду, що проживає по сусідству із позивачем ОСОБА_1 . ОСОБА_6 та ОСОБА_1 проживали разом в с. Степанівка, але більше жили в с-щі Ємільчине. У них там було господарство, порали хазяйство. Це було в період з 2022 року по 2024 рік. Коли ОСОБА_6 пішов на війну, ОСОБА_1 вела господарство в с-щі Ємільчине і трохи приїжджала в с. Степанівка. ОСОБА_11 їздила в с-ще Ємільчине вранці автобусом, а коли він приїжджав в с-ще Ємільчине автомобілем, то забирав її ввечері. У січні 2023 року допомагав ОСОБА_1 завозити речі на пошту, які вона пересилала ОСОБА_6 у військову частину. Між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 були гарні відносини. ОСОБА_1 їздила у лікарню до ОСОБА_6 в м. Дніпро, але на який період йому не відомо. ОСОБА_1 просила його доглянути за її господарством. Спілкувався з ОСОБА_15 нечасто, але він йому розповів, що 03.12.2024 року він має приїхати у відпустку і розписатися з ОСОБА_11 .
У судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду показала, що з покійним ОСОБА_6 прожили у шлюбі 25 років. У 2018 році вона пішла на військову службу. Після розірвання шлюбу вони продовжували спілкуватися, між ними були гарні відносини. Коли він пішов воювати, відносини стали ще кращі. ОСОБА_6 говорив їй, що у нього є жінка, він з нею спілкується, але серйозних сімейних відносин ще немає. Вони розмовляли перед загибеллю ОСОБА_6 , і він повідомив їй, що ОСОБА_11 хоче з ним розписатися, але він не знає. Сказав, що мабуть коли закінчиться війна, тоді будуть гуляти та святкувати. Після розірвання шлюбу у неї залишився ключ від будинку. Після смерті ОСОБА_15 , вона зайшла до будинку, але в ньому ніяких змін не було, інтер`єр не змінився, навіть залишилися та сама постіль, тюль, штори, які вона купувала з ОСОБА_15 . ОСОБА_6 говорив їй, що вони просто зустрічаються, а як буде далі не знає. Похованням ОСОБА_15 займалися вона та дочка. ОСОБА_11 була присутня, але у них виник конфлікт. До будинку приїжджала у 2024 році, коли ОСОБА_15 вже служив, можливо забирала свої речі та документи. В будинку інших речей не було. В господарстві була собака.
Свідок ОСОБА_16 суду показала, що у 2022-2023 роках проживала по сусідству через дорогу з ОСОБА_6 . Не бачила, щоб ОСОБА_11 з ОСОБА_6 проживали однією сім`єю. Якщо ОСОБА_15 звали у гості, то з ним була і ОСОБА_11 . ОСОБА_15 , проживаючи із ОСОБА_7 , тримали господарство. Останнім часом ОСОБА_15 тримав тільки курей. Коли він робив ремонт у будинку, то вона варила йому їсти, закривала консервацію. ОСОБА_11 приїжджала до ОСОБА_15 можливо 2 рази на тиждень, о 12 годині приїде, а о 5 поїде. Після того як ОСОБА_15 забрали у військо, ОСОБА_11 в будинку не залишилася. По господарству біля будинку ОСОБА_15 допомагав племінник останнього – ОСОБА_17 , який вже покійний. ОСОБА_18 в будинку ОСОБА_15 поселила своїх дочку із зятем. Бачила дитячий одяг у дворі, після чого зателефонувала до ОСОБА_17 , який повідомив, що в будинку проживає дочка ОСОБА_11 з сім`єю.
Свідок ОСОБА_19 суду показала, що вона є знайомою з відповідачем. З 2023 року по 2025 рік часто разом з ОСОБА_20 приходили до будинку ОСОБА_6 погодувати собаку. ОСОБА_11 жодного разу не бачила. Зі слів ОСОБА_20 знає, що ОСОБА_6 та ОСОБА_1 зустрічалися, але не проживали разом.
У судовому засіданні свідок ОСОБА_21 суду показала, що проживає в АДРЕСА_3 . В домоволодінні ОСОБА_6 . ОСОБА_11 бачила дуже рідко і тільки тоді, коли він приїжджав додому. Частіше ОСОБА_11 бачила, коли ОСОБА_6 був на службі, але це було так: приїхала і поїхала. Особисто бачила ОСОБА_6 один раз, коли він приїжджав зі служби, а так знала, що він приїхав зі слів інших. У 2023 році раз чи два на місяць ОСОБА_11 приїжджала до домоволодіння ОСОБА_6 . Чим вона там займалася не знає, а ввечері їхала додому в с. Степанівка.
Свідок ОСОБА_22 суду показала, що ОСОБА_6 є її зятем. Вона з ним перебувала у добрих відносинах. Він їй допомагав, возив до лікаря. При розмові говорив, що є жінка. Можливо вони зустрічалися, але разом не проживали. В будинку ОСОБА_15 була, коли він приїжджав у відпустку зі служби, але ОСОБА_11 не бачила. В будинку сімейної обстановки не було.
Свідок ОСОБА_23 суду показав, що він працює на посаді старости в Степанівському старостинському окрузі. Йому відомо, що ОСОБА_11 та покійний ОСОБА_6 проживали разом в с. Степанівка. Точний час повідомити не може, можливо 2024-2025 роки. Бачив їх неодноразово разом, обробляли землю, щось садили. З ОСОБА_6 познайомився у військкоматі, разом проходили медкомісію. Коли помер батько ОСОБА_11 , вона разом з ОСОБА_6 приходили до старостинського округу оформлювати спадщину. ОСОБА_24 допомагав у похованні батька ОСОБА_11 . ОСОБА_15 та ОСОБА_11 неодноразово бачив у селі. Довідку готувала діловод, а він підписував. Дана довідка готувалася на підставі тих відомостей, які він бачив.
В судовому засіданні свідки ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 суду показали, що в червні 2024 року до Ємільчинської селищної ради звернулася ОСОБА_1 із заявою, в якій просила надати акт обстеження матеріально-побутових умов. До заяви були додані пояснення свідків, а саме згідно показів ОСОБА_28 - ОСОБА_29 , ОСОБА_30 та ОСОБА_31 , а також виписки з банку. Представниками селищної ради було здійснено виїзд за адресою проживання загиблого ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 . Будинок був закритий, а тому оглянули подвір`я та будинок зовні. На підставі доданих пояснень свідків склали акт. Зі свідками не спілкувалися. Дані про будинок взяли з по господарської книги, яка знаходиться у ЦНАПі. Що було зазначено у виписках банку пояснити не можуть. ОСОБА_27 також показала, що один раз була в гостях у ОСОБА_15 з ОСОБА_11 , куди запросив ОСОБА_15 чоловіка разом з нею. В гостях були дружні розмови. ОСОБА_15 розповідав, що служить і сумує за нею та її чоловіком ОСОБА_32 . Про спільне життя з ОСОБА_11 не розповідав. Казав, що хоче їх познайомити, але точно не говорив, що з дружиною.
Вислухавши пояснення позивача, її представника, відповідача, її представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно п.1 ч.2 ст.16 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі  загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.
Відповідно до п.п.1, 4 ст.16 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті.
До членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать:  діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав;  вдова (вдівець);  батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті);  внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли);  жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили;  інші утриманці загиблої (померлої) особи, які мають право на пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 06.04.2024 року (а. с. 18).
Згідно витягу з протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України від 16 червня 2024 року №4940 травма старшого солдата ОСОБА_6 , 1973 р. н.: «Ушкодження внаслідок військових дій, спричинені іншими видами вибухів та уламків. Вибухова травма. Інші уточнені травми із залученням декількох ділянок тіла», яка стала причиною смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) від 18.05.2024 №136-РС, витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 20.05.2024 №229, свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , яке видане 06.04.2024 року Ємільчинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Звягельському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), лікарським свідоцтвом про смерть від 29.03.2024 №309н/771дон, військово-обліковими документами, - травма, яка призвела до смерті, та причина смерті, так, пов`язана із захистом Батьківщини (а. с. 109).
Таким чином метою звернення ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_6 без реєстрації шлюбу у період із 27.01.2023 року по 27.03.2024 року є встановлення в судовому порядку обставин, необхідних для призначення і виплати їй як члену сім`ї загиблого одноразової допомоги, передбаченої ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», після смерті ОСОБА_6 .
Як вбачається з позовної заяви на такі виплати претендує дочка загиблого – ОСОБА_9 у разі встановлення факту перебування на утриманні загиблого ОСОБА_6 .
Справи про встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу із загиблим військовослужбовцем підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства незалежно від мети звернення до суду (зокрема, підтвердження соціального статусу для призначення та виплати одноразової грошової допомоги сім`ї військовослужбовця) і наявності в заявника певних цивільних прав та обов`язків чи виникнення публічно-правових спорів із суб`єктами владних повноважень. На це вказала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 січня 2024 року у справі №560/17953/21 (провадження №11-150апп23).
Оскільки між ОСОБА_1 та ОСОБА_9 виник спір про право, суд розглядає дану справу в порядку позовного провадження.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Частиною другою статті 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Відповідно до частин першої та другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.
Згідно із частиною першою статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.
Відповідно до статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц, провадження № 14-130цс19, звернуто увагу на те, що відповідно до вимог статті 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.
Частиною другою статті 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Відповідно до частин першої та другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.
Згідно із частиною першою статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.
Відповідно до статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.
У постанові від 03 липня 2019 року у справі №554/8023/15-ц Велика Палата Верховного Суду зауважила, що, вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України).
Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню, і предметом доказування у таких справах є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.
Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно-правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, показання свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання необхідно зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини.
Відповідні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 643/6799/17, від 19 лютого 2021 року у справі № 738/1093/19, від 22 червня 2021 року у справі № 554/1251/20, від 22 липня 2021 року у справі № 280/1710/18.
Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 обов`язковими умовами для визнання осіб членами сім`ї, крім спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.
Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема, докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів, які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю.
Законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц).
Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним з найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі (постанова Верховного Суду від 26 травня 2022 року у справі № 362/3705/20).
СК України не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду під час їх оцінки. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.
Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 07 грудня 2020 року у справі №295/14208/18-ц (провадження №61-12879св20), у постанові Верховного Суду від 07 грудня 2023 року у справі №442/3741/21 (провадження №61-1292св23.
У постанові Верховного Суду від 17 квітня 2023 року у справі №463/11211/19 (провадження №61-1214св23) зазначено, що для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні подружжю. Таким чином, предметом доказування у справах про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Критеріями, за якими майну може бути надано статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, відповідно до якої йому може бути надано правовий статус спільної власності подружжя. З урахуванням зазначеного, вирішуючи спір про поділ майна, необхідно установити як обсяг спільного нажитого майна, так і з`ясувати час та джерела його придбання, а вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки.
У постанові від 7 лютого 2024 року у справі №383/821/22 (провадження №61-5935св23) зазначено, що «предметом доказування під час розгляду справ про встановлення факту проживання однією сім`єю є, передусім, сукупність обставин, що згідно із законом складають основні ознаки сім`ї: спільне проживання, пов`язаність спільним побутом, наявність взаємних прав та обов`язків, що визначено частиною другою статті 3 Сімейного кодексу України (далі - СК України). Відповідно до частини четвертої статті 3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства…. При встановленні факту наявності у осіб спільного побуту також доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти».
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 09.10.2025 у справі №314/510/25, провадження №61-11230св25.
Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц).
Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри.
При зверненні до суду з позовною заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 на підтвердження обставин, викладених у заяві, надала суду:
- виписку по картковому рахунку, з якої слідує, що на рахунок ОСОБА_33 у період з 23.02.2023 року по 24.03.2024 року від ОСОБА_34 надходили кошти різними сумами, в основному від однієї до п`яти тисяч гривень (а. с. 8-17);
- ксерокопію свідоцтва про смерть ОСОБА_6 (а. с. 18);
- ксерокопію посвідчення ОСОБА_6 серії НОМЕР_4 (а. с. 18, зворотня сторінка);
- ксерокопію лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_6 №309н/771дон від 29.03.2024 року (а. с. 19);
- заяви свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_13 (а. с. 20, 21 зворотня сторінка, 22 зворотня сторінка, 23 зворотня сторінка);
- чотири фотознімки (а. с. 26);
- ксерокопію довідки Управління соціального захисту населення Звягельської РВА №1504/01 від 05.12.2024 року про те, що ОСОБА_1 , 1975 р. н., жителька с. Степанівка, перебувала на обліку в даному управлінні та отримувала компенсацію фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі з 01.07.2022 року по 31.03.2023 року (утриманець ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ) (а. с. 32);
- акт №153 обстеження матеріально-побутових умов від 20.06.2024 року, відповідно до якого комісією у складі заступника селищного голови Євтуха В.П., секретаря селищного голови Остапчук І.П., начальника відділу соціального захисту Афанасьєвої Л.І., головного спеціаліста відділу соціального захисту Шомко В.О. проведено обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 . Зі слів заявниці вона проживала разом з ОСОБА_6 з березня 2022 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6 загинув під час захисту Батьківщини. Зі свідчень сусідки ОСОБА_35 , сестри загиблого ОСОБА_36 та свахи ОСОБА_13 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 з березня 2022 року по 27 березня 2024 року проживали в цивільному шлюбі в селищі Ємільчине, вели домашнє господарство, обробляли земельну ділянку, були пов`язані спільним побутом, мали спільні права та обов`язки. Проживали в приватному будинку площею 80 м. кв., який складається з двох жилих кімнат, санвузла, кухні, веранди. Опалення газове та пічне, водопостачання централізоване. Земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 10 сотих (а. с. 145);
- довідку Степанівського старостинського округу Ємільчинської селищної ради №826 від 29.11.2024 року, згідно якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрована і проживає за адресою: АДРЕСА_2 , разом з нею без реєстрації проживав співмешканець ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , вели спільне господарство, мали спільні права та обов`язки. ОСОБА_11 та ОСОБА_15 проживали як одна сім`я, допомагали та підтримували один одного (а. с. 146).
Суд не бере до уваги як доказ: акт №153 обстеження матеріально-побутових умов від 20.06.2024 року, оскільки в даному акті не зазначено, де проводилося обстеження, всі викладені обставини записані не з умов обстеження, а показань з чужих слів; довідку Степанівського старостинського округу Ємільчинської селищної ради №826 від 29.11.2024 року, оскільки в ній не зазначено період проживання ОСОБА_1 разом з ОСОБА_6 . Вказана довідка не підтверджується іншими доказами.
Крім того, вказані акт та довідка суперечать один одному в частині зазначення місця проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_6 .
Суд критично оцінює подану ОСОБА_1 виписку по картковому рахунку, оскільки пересилання ОСОБА_6 коштів на рахунок позивача, саме по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю.
З фотознімків вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 перебували разом на святкуванні.
Факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святкуванні свят, пересилання відповідачем коштів на рахунок позивачки, самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю (постанови Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі №588/350/15, від 19 березня 2020 року у справі №303/2865/17, від 23 вересня 2021 року у справі №204/6931/20, від 30 червня 2022 року у справі №694/1540/20).
Показання свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 про те, що ОСОБА_1 приїжджала до будинку ОСОБА_6 нечасто і на декілька годин, вони разом постійно не проживали, суд визнає достовірними, та дані показання не спростовуються іншими доказами, долученими до матеріалів справи. 
Суд критично оцінює показання свідка ОСОБА_14 , оскільки він вказав, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 більше жили в с-щі ОСОБА_37 , вели господарство, і разом з тим зазначив, що ОСОБА_11 їздила в с-ще Ємільчине вранці автобусом, а поверталася в с. Степанівка ввечері.
Таким чином, будь-яких доказів спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_6 однією сім`єю як чоловіка та жінки у період з 27.01.2023 року по 27.03.2024 року, ведення ними спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків притаманних подружжю матеріали справи не містять.
Інших належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог позивач до матеріалів справи не додала.
Надавши оцінку зазначеним вище доказам, як кожному окремо, так і в їх сукупності, наданими позивачем на підтвердження факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд прийшов до висновку про те, що ОСОБА_1 не надала достатніх та допустимих доказів, які свідчать про те, що між нею та ОСОБА_6 склалися та мали місце усталені відносини, які притаманні саме подружжю. Відвідування разом гостей, вирішення певних питань (наприклад, допомога в оформленні спадщини після смерті батька позивача), відвідування в лікарні, не є достатніми для визнання факту проживання однією сім`єю без наявності інших ознак сім`ї.
Враховуючи, що цивільне судочинство згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, беручи до уваги, що обставини, на які посилається позивач, її представник не знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.ст.76-80, 89, 263 - 265, 271 273, 315, 319, 354, 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , треті особи – Міністерство Оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , Ємільчинська селищна рада Звягельського району, про встановлення факту її проживання однією сім`єю з ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , як дружини та чоловіка без реєстрації шлюбу в період з 27.01.2023 року по 27.03.2024 року – відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя	  	В.  В.  Заполовський