Справа № 215/3465/25 
2/215/345/26 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2026 року  Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді – Коноваленко М.І., 
при секретарі судового засідання – Коломійчук К.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:
07.05.2025 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося в суд з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, просять стягнути з відповідача заборгованість за договором позики № 79661125 від 16.05.2024 в розмірі 23790,33 грн., та понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 3028,00 грн., оскільки останній не виконує умови договору.
В обґрунтування вказують, що 16.05.2024 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 79661125 на отримання кредиту.
14.06.2021 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" укладено ДОГОВІР ФАКТОРИНГУ № 14/06/21, у відповідності до умов якого, ТзОВ "ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів" передає (відступає) ТзОВ "ФК "ЄАПБ" за плату, а ТОВ ФК "ЄАПБ" приймає належні ТзОВ "ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів" права грошової вимоги (Права Вимоги) до Боржників за кредитними Договорами вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між Кредитором і Боржниками. Відповідно до Реєстрів боржників №36 від 28.10.2024 ТзОВ "ФК "ЄАПБ" набули право грошової вимоги до відповідача.
Згідно з п.п. 1.1, 1.2. Договору відступлення права вимоги, внаслідок передачі (відступлення) Портфеля Заборгованості за цим Договором, ТзОВ ФК ЄАПБ замінює ТзОВ " ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів " у Кредитних Договорах, що входить до Портфеля Заборгованості та відповідно вказані у Реєстрі Боржників, та набуває прав грошових вимог ТзОВ " ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів" за цими Кредитними договорами, включаючи право вимагати від Боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань Боржників за Кредитними договорами.
При умові, що Відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначені повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким Відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки Первісного кредитора ТзОВ " ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів", які вказані в кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України.
Відповідно до п. 3.7 Договору відступлення права вимоги, у випадку, якщо з моменту переходу до ТзОВ "ФК "ЄАПБ" Права Вимоги, ТзОВ " ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів " отримав від Боржників/Державної виконавчої служби будь-яку суму грошових коштів в погашення Заборгованості Боржників, ТзОВ " ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів " зобов`язаний перерахувати вказану суму ТзОВ "ФК "ЄАПБ" протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту її отримання.
Таким чином, в разі сплати Відповідачем коштів на рахунки Попередніх Кредиторів, вони були перераховані на рахунки ТзОВ "ФК"ЄАПБ" та зараховані на погашення кредитної заборгованості.
Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення Позивачу права грошової вимоги до Відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТзОВ "ФК"ЄАПБ", ні на рахунки попереднього кредитора, в результаті чого ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ "ФК"ЄАПБ" за договором позики № 79661125 в розмірі 23790,33грн..
13.11.2025 на адресу суду надійшли пояснення на позовну заяву (а.с.56-73), з підтвердженням про направлення копії позивачу. Представник відповідача – адвокат Цокало Т.М. вважає, що кредитор має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором (що узгоджується з позицією викладеною в Постанові Верховного Суду від 30.01.2018 по справі №161/16891/15-ц). Позивач на підтвердження своїх вимог не надав докази щодо отримання відповідачем від первісного кредитора кредитних коштів на суму 13000,00 грн. У той же час розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку). Виписки по рахункам або касовий документ – заява про видачу готівки можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором, в разі якщо останні відповідають вимогам первинних документів. Позивач в позовній заяві зазначає, що право грошової вимоги до боржників він набув на підставі договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 р., укладеного між ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ». В свою чергу, відповідач не визнає факт, що позивач правомірно набув право грошової вимоги до відповідача за вказаним вище кредитним договором, оскільки позивачем не надано доказів сплати визначеної ціни продажу за договором - оплати за відступлення права вимоги по договору факторингу. Відповідно до п.п.1.1 вищевказаного договору факторингу «фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав». Відтак, положення Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 не дозволяють відступати вимоги за договором позики №76961125 від 16.05.2024, оскільки строк виконання такої ще не настав, однак позивач хибно пов`язує своє право вимоги на стягнення відповідних коштів із переходом права вимоги з моментом підписання сторонами Акту прийому передачі відповідного Реєстру боржників. Адже самі положення договору факторингу вказують на передання прав вимоги за дійсними зобов`язаннями строк виконання за якими настав. Відповідно у червні 2021 року не міг настати строк виконання зобов`язання, яке у свою чергу виникло у січні 2024 року. Окремо звертє увагу суду на сам договір факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 р., який надано позивачем в неповному об`ємі. Відсутні сторінки 5,6, витяг з Реєстру боржників №36 до цього Договору не підписаний первісним кредитором. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача. За таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не позбавляє позивача його процесуальних обов`язків. Такий подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 13 травня 2020 року у справі №219/1704/17. Через відсутність зазначених вище документів перевірити нарахування заборгованості за договором позики не можливо, обов`язок подання таких доказів процесуальний закон прямо покладає на позивача, що ним зроблено не було. Відтак, представник відповідача вважає, що позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про стягнення заборгованості за договором позики №79661125 від 16.05.2024 задоволенню не підлягають з підстав відсутності у позивача права вимоги за цим договором та належних, допустимих і достовірних доказів того, що відповідачу після укладення кредитного договору було видано кредит саме в сумах заявлених позовних вимог, адже визначення даних сум в кредитному договорі не свідчить про отримання саме в цьому розмірі кредиту відповідачем і виконання кредитодавцем своїх зобов`язань по договору позики. Враховуючи викладене, просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, здійснити розподіл судових витрат пропорційно задоволених позовних вимог.
24.11.2025 на адресу суду від представника позивача Піскуровської А.В. надійшли письмові посянення (а.с.74-85), з підтвердженням про направлення копії відповідачу, де вказано, що Позивач не має змоги надати суду виписку з особового рахунку, Документ сформований в системі «Електронний суд» 24.11.2025, оскільки Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затверджене постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 встановлює основні вимоги щодо організації бухгалтерського обліку в банках України, а позивач не є банком України, отже на нього дія Положення не розповсюджується, виписки по особовим рахункам клієнтів не формуються. Відповідач не визнає і одночасно не заперечує факт отримання грошових коштів, виносячи свою версію подій відносно отримання коштів «за дужки». Відповідач, як власник карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, може власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування/ отримання кредитних коштів. Також, учасник справи мав право подати до суду власний розрахунок або, згідно ч. 1 ст. 106 ЦПК України, висновок експерта, складений на його замовлення. Тобто, якщо Відповідач не згоден з розрахунками заборгованості, наданими Позивачем чи ставить під сумнів правильність доданого до матеріалів справи Розрахунку заборгованості, він мав право замовити спеціальну експертизу для отримання відповідного висновку з метою подальшої подачі його на розгляд суду, але скористалися даним правом. Відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів на спростування позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ», а саме того, що відповідні кошти не були зараховані на картковий рахунок Позичальника, вказаний у договорі, або доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, Відповідач не позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких. Вважаэ, що Позивачем було надано суду всі наявні документи за Кредитним договором, які були передані Первісним кредитором до ТОВ «ФК ЄАПБ» в рамках укладеного Договору Факторингу. Станом на 24.11.2025 Позивачем отримано відповідь на запит від Первісного кредитора, в тому числі отримано додаткові докази, тому Позивач просить суд поновити строк для подання доказів, прийняти та долучити до матеріалів справи: Розрахунок заборгованості за кредитним договором № 79661125 від 16.05.2024 року. Надані Позивачем докази вважає належними, допустимими та достатніми для підтвердження надання/перерахування коштів Позичальнику та обгрунтовання розміру заборгованості Відповідача за Кредитним договором, отже позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» вважає законними та обгрунтованими. Вказує, що Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року та 18 жовтня 2023 року у справі №905/306/17 зазначив, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 року у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 року у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 року у справі №5026/886/2012 тощо). З метою надання вичерпної інформації по справі, Позивач просить суд долучити до матеріалів справи: Платіжна інструкція № 508 від 31.10.2024 року. Відповідно до Реєстру боржників № 6 від 28.10.2024 року до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 23790,33 грн. Відповідно до додаткової угоди № 7 від 13.06.2022 до договору факторингу №14/06/2021, Сторони домовились викласти пункт 9.1. Договору в наступній редакції: «Даний Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення його печатками Сторін. Договір дійсний протягом 12 місяців з дня набрання чинності, але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим договором. У випадку, якщо жодна із Сторін не направить письмове повідомлення про розірвання договору за один місяць до строку закінчення дії договору, даний Договір автоматично пролонгується на кожний наступний рік.» Пунктом 2 Додаткової угоди передбачено, що ця Додаткова угода до Договору вступає в дію з дати її підписання Сторонами і є невід`ємною частиною Договору. Тобто дія Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 продовжена до 16.05.2024 року, а тому перехід прав вимоги за Договором позики № 79661125, відбувся відповідно до діючого Договору факторингу №14/06/21, є правомірним і відповідає чинному законодавству. Враховуючи викладене, представник позивача просить задовольнити позловні вимоги у повному обсязі та стягнути з відповідача понесені судові витрати.
В судове засідання представник позивача Піскуровська А.В. не з`явилася, у поясненнях просить суд розглядати справу за її відсутності (а.с.77зворот).
В судове засідання представник відповідача ОСОБА_1 – адвокат Цокало Т.М. не з`явилася, у поясненнях просить суд розглядати справу за відсутності сторони відповідача (а.с.64).
Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, враховуючи, що останні скористалися своїми процесуальними правами.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.05.2025 відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження.
Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались.
Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку представника відповідача, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Згідно договору позики № 79661125 від 16.05.2024 ТзОВ "ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів" надали ОСОБА_1 позику у розмірі 13000 грн., на 30 днів, денна процентна ставка 0,75% в день, процентна ставка за понадстрокове користування позикою – 2,70% за день, дата повернення позики 14.06.2024 (а.с.4-7). Договір позики підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором 80355 (а.с.6 зворот).
У зв`язку з невиконанням зобов`язань по договору позики, відповідно таблиць обчислення загальної вартості кредиту для споживача (а.с.7) утворилась заборгованість за договором позики № 79661125 від 16.05.2024 в розмірі 15925,00грн. станом на 14.06.2024 (строк кредитування). За розрахунком заборгованості за кредитним договором № 79661125 від 16.05.2024 року станом на 31.03.2025 заборгованість відповідача за дани договором, яка не зінювалася з дати відступлення права вимоги, і скадає 23790,33грн. з яких: 10075,00грн. – заборгованістьза основною сумою боргу, 7458,75грн. – заборгованість за відсотками, 6256,58грн. – заборгованість по процентам за понадстрокове користування позикою (а.с.16,81).
14.06.2021 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" укладено ДОГОВІР ІАКТОРИНГУ № 14/06/21, у відповідності до умов якого, ТзОВ "ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів" передає (відступає) ТзОВ "ФК "ЄАПБ" за плату, а ТОВ ФК "ЄАПБ" приймає належні ТзОВ "ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів" права грошової вимоги (Права Вимоги) до Боржників за кредитними Договорами вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між Кредитором і Боржниками (а.с.8-10). 
Відповідно до додаткової угоди № 7 від 13.06.2022 до договору факторингу №14/06/2021, Сторони домовились викласти пункт 9.1. Договору в наступній редакції: «Даний Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення його печатками Сторін. Договір дійсний протягом 12 місяців з дня набрання чинності, але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим договором. У випадку, якщо жодна із Сторін не направить письмове повідомлення про розірвання договору за один місяць до строку закінчення дії договору, даний Договір автоматично пролонгується на кожний наступний рік.» Пунктом 2 Додаткової угоди передбачено, що ця Додаткова угода до Договору вступає в дію з дати її підписання Сторонами і є невід`ємною частиною Договору (а.с.12).
Відповідно до додаткової угоди № 42 від 28.10.2024 до договору факторингу №14/06/2021, Сторони домовились, що в якості ціни продажу згідно реєстру борників №36 від 28.10.2024 Фактор сплачує Клієнтові суму грошових коштів, яка становить % від основної суми заборгованості (тіло кредиту) а.с.13, і факт оплати підтверджується коією Платіжної інструкції № 508 від 31.10.2024 року на суму 4344761,53грн., як плата за відступлення права виоги згідно додатковох угоди №42 від 28.10.2024 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 (а.с.80).
Відповідно до Реєстру боржників № 6 від 28.10.2024 року до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 23790,33 грн. (а.с.15).
Судом досліджено та не відхилено жодного доказу, наданого представником позивача.
Таким чином суд вважає, що договір позики № 79661125 від 16.05.2024 був укладений в електронній формі, а тому на нього поширюються вимоги ЗУ «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції, і його наявність доводить факт існування волевиявлення відповідача на його приєднання до Публічної пропозиції на укладення договору позики та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг, що не є у свою чергу доказом фактичного отримання позичальником кредитних коштів та їх використання.
Крім того, згідно з п.п. 5, 7 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Покупець (замовник, споживач) повинен отримати підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа, квитанції, товарного чи касового чека, квитка, талона або іншого документа у момент вчинення правочину або у момент виконання продавцем обов`язку передати покупцеві товар.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи (ч.ч. 1-4, 6-8, 11-13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»).
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п.п. 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Всупереч викладеному представником позивача не надано суду доказів присвоєння одноразового ідентифікатора саме відповідачу для підписання договору позики № 79661125 від 16.05.2024, так як і отримання ним кредитних коштів та їх використання.
Суд наголошує на тому, що тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача.
Разом із тим, суд зауважує, що позивач не надав доказів на підтвердження відкриття відповідачу банківського рахунку, видачі йому кредитної картки із зазначенням її реквізитів, доказів зарахування кредитних коштів, а також розміру заборгованості за тілом кредиту та по відсотках.
Позивачем не надано суду виписки по даному рахунку, або будь-яких інших доказів перерахування кредитних коштів на картку чи на рахунок відповідача.
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є саме первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року №254 (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75 (в редакції, чинній на час вирішення справи судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій).
Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором.
До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі №760/7792/14-ц.
В той же час, відповідна виписка по картковому рахунку відповідача разом із матеріалами позовної заяви чи безпосередньо під час розгляду справи судом надано не було. 
Відповідно до вимог частин 3 та 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
У відповідності до вимог статті 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Частинами першою-третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин.
У своїй позовній заяві до суду позивач просив розглянути справу у його відсутність, клопотання про витребування додаткових доказів та інших документів не заявляв.
Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.
Аналогічний висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2020 року, справа №755/18920/18, провадження №61-17205ск19.
Посилання позивача на наявність таблиці обчислення вартості кредиту та додатку до договору факторингу із зазначенням суми кредиту та відсотків як на підставу задоволення позовних вимог є необґрунтованими, оскільки такі докази не містять відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи мало місце підписання даного договору відповідачем, чи видавалася кредитна картка, на який строк, правильність нарахування відсотків, а також, зробити висновок, що ця заборгованість виникла саме внаслідок порушення відповідачем умов договору .
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 13 травня 2020 року, справа №219/1704/17, провадження №61-1211св19.
З урахуванням викладеного, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.
Згідно зі статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.
Відповідачем заявлено клопотання про стягнення на свою користь понесених судових витрат.
Так, згідно з положеннями ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
За правилами п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 19, 43, 49, 81, 133, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня його проголошення. 
Повний текст рішення складено та проголошено 25.03.2026.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ: