16 квітня 2026 року

Справа № 642/8034/25
Провадження № 2/642/571/26

РІШЕННЯ
Іменем України
07 квітня 2026 року Холодногірський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого – судді Грінчук О.П.,
за участю секретаря – Панової М.І.,
позивача – ОСОБА_1 ,
представника позивача – Попової І.М.,
представника відповідача – ОСОБА_2 ,
розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Зміївський відділ державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про звільнення від сплати заборгованості за аліментами та штрафу,
встановив:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просив звільнити його від заборгованості зі сплати аліментів, які стягуються на підставі судового наказу №642/1279/19 від 22.03.2019 у виконавчому провадженні №58785519, за період з квітня 2022 року по січень 2025 року включно, в розмірі 1 277 493.87 грн., та від штрафу в розмірі 50% від суми заборгованості по аліментам, в розмірі 612 533.36 грн.
В обгрунтування позову зазначено, що позивач перебував у шлюбі з відповідачем з 17 липня 2015 року. Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 06.09.2019 шлюб між сторонами розірвано. Сторони мають двох дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Судовим наказом, виданим Ленінським районним судом м. Харкова 04.03.2019 в справі № 642/1279/19, з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, починаючи з 22 лютого 2019 року та до досягнення дітьми повноліття.
04.04.2019 Зміївським районним ВДВС ГТУЮ у Харківській області відкрите виконавче провадження №58785519 з примусового виконання судового наказу №642/1279/19.
З часу відкриття виконавчого провадження та до 12.06.2025 було винесено дві постанови від 21.01.2020 про передачу виконавчого провадження та його про прийняття у зв`язку із реорганізацією територіальних управлінь.
Аліменти позивачем сплачувались вчасно та в повному обсязі, заборгованість була відсутня.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14.04.2022 ОСОБА_1 проходив службу, обіймав посаду стрільця 3 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 4 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 .
Під час виконання обов`язків військової служби та завдань пов`язаних із захистом Батьківщини, 15.05.2022 позивач був захоплений в полон, з якого повернувся лише 19.03.2025.
Згідно довідки від 26.03.2025, виданої Службою безпеки України, солдат ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дійсно в період з 15.05.2022 по 19.03.2025 перебував в місцях несвободи внаслідок збройної агресії проти України.
В період перебування позивача в полоні його грошове забезпечення отримував батько ОСОБА_6 в розмірі щомісячного посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення, індексації відповідно до закону.
Згідно довідки в/ч НОМЕР_1 від 24.06.2025 № 620, батько позивача – ОСОБА_6 , отримав грошове забезпечення та інші додаткові виплати свого сина ОСОБА_1 , який вважався з 17.05.2022 безвісно відсутнім, а з 16.02.2024 - в полоні, за період з квітня 2022 року по січень 2025 року в розмірі 3 832 865 грн.
Позивач зазначає, що увесь час його перебування в полоні Зміївським ВДВС не вживалось жодних заходів з метою встановлення наявності у позивача доходу та стягнення аліментів, та взагалі не здійснювались заходи щодо належного виконання рішення суду, а саме не надсилались запити до Державної податкової служби України та Пенсійного фонду України з метою отримання інформації про доходи боржника для подальшого звернення стягнення на заробітну плату. Лише 20.03.2024 державний виконавець надіслав запит до Пенсійного фонду України. У відповіді на запит була надана інформація, що ОСОБА_1 отримує дохід у Військовій частині НОМЕР_2 . Однак, постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника до військової частини НОМЕР_2 державним виконавцем так і не було направлено.
Відповідач, яка є стягувачем у виконавчому провадженні, якій було відомо про те, що позивач є зниклим безвісти військовослужбовцем, не зверталась до виконавчої служби з метою вжиття заходів для стягнення аліментів з доходів позивача, не зверталась до військової частини та ІНФОРМАЦІЯ_4 з метою отримання коштів на утримання дітей.
19 березня 2025 року позивач був звільнений з полону, після якого перебував на лікуванні та реабілітації.
В квітні 2025 року позивач приїхав до батьків, які йому повідомили, що кошти, які батько отримував від військової частини як грошове забезпечення зниклого безвісти військовослужбовця, всі витрачені, вони не розраховували на повернення сина і в них відсутній обов`язок повернути йому гроші, оскільки батько їх отримав на законній підставі і повертати не зобов`язаний.
В травні 2025 року після отримання заробітної плати від військової частини позивач сплатив відповідачу аліменти в розмірі 50 000 грн.
12.06.2025 відповідач звернулась із заявою до Зміївського ВДВС, в якій повідомила, що у неї відсутні претензії зі сплати аліментів до боржника станом на 2019- 2022 (до березня). Починаючи з квітня 2022 року боржником аліменти не сплачуються. Аліменти були сплачені лише в травні 2025 року в сумі 50 000 грн. Просила нарахувати заборгованість зі сплати аліментів з квітня 2022 року та вжити заходи щодо стягнення аліментів з боржника.
12.06.2025 Зміївським відділом ДВС винесено постанову про арешт коштів боржника у ВП №58785519, згідно якої боржником аліменти не сплачуються, станом на 31.05.2025 заборгованість зі сплати аліментів складає 1 087 792, 30 грн. 
12.06.2025 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, згідно якої звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , який отримує дохід у в/ч НОМЕР_2 , загальна сума заборгованості за виконавчим провадженням 1 196 571, 53 грн. в тому числі виконавчий збір.
13 червня 2025 року з рахунку позивача було списано грошові кошти на депозитний рахунок ДВС в розмірі 66 470,90 грн..
Після блокування банківських рахунків позивач звернувся до банківської установи з метою отримання інформації щодо причини, яка слугувала блокуванню його рахунків. Працівниками банку було надано йому роз`яснення, що арешт накладений Зміївським відділом державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в межах ВП 58785519.
12.06.2025 винесено постанову про арешт коштів боржника та постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, яку надіслано на виконання ВЧ НОМЕР_2 . Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 30.06.2025 заборгованість складає 1 181 642, 57 грн.
Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у ВП № 58785519 за період з квітня 2022 року по лютий 2025 року, тобто в період перебування позивача в полоні, коли його грошове забезпечення отримував батько, розмір заборгованості становить 1 277 493, 87 грн.
Також, 07.08.2025 у зв`язку із наявною заборгованістю зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 612 533,36 грн.
В серпні 2025 позивач звернувся до Холодногірського районного суду м. Харкова зі скаргою на неправомірні дії та бездіяльність державного виконавця Зміївського ВДВС у Чугуївському районі Харківської області СМУ Міністерства юстиції. Ухвалою Холодногірського районного суду м.Харкова від 01.09.2025 в справі №642/1279/19 визнано протиправною бездіяльність державного виконавця Зміївського ВДВС у Чугуївському районі Харківської області СМУ Міністерства юстиції, в провадженні якого знаходиться виконавче провадження №58785519 з виконання судового наказу №642/1279/19, що виданий 22.03.2019 Ленінським районним судом м.Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітніх дітей, щодо не проведення заходів примусового виконання рішення, що призвело до порушення прав боржника та стягувача, щодо незняття арешту з коштів, які знаходяться на розрахунковому рахунку, відкритого в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1 та має спеціальне призначення (для виплати заробітної плати), щодо неналежного розрахунку заборгованості зі сплати аліментів та за несвоєчасне направлення постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника за місцем отримання доходу.
З 02.09.2025 позивач перебуває на обліку в Черкаській філії Черкаського обласного центру зайнятості як безробітний.
У зв`язку із вказаними вище обставинами, через протиправну бездіяльність державного виконавця та не вчинення жодних дій відповідачем протягом трьох років перебування позивача в полоні, на даний час виникла ситуація, коли позивачу нарахований борг зі сплати аліментів з розрахунку грошового забезпечення, якого він не отримував. Позивач вважав, що протягом цих років утримання його дітей здійснюється із його грошового забещпечення. В даній справі, позивач, який став на захист Батьківщини з початку війни, був захоплений в полон, в якому пробув майже три роки, втратив своє здоров`я, витримав жахливі умови полону, на даний час потребує лікування та реабілітації, після повернення додому через протиправну бездіяльність посадових осіб органів державної влади має заборгованість, яка утворилась не з його вини, і яка нарахована йому з розміру грошового забезпечення, якого позивач не отримував. 
Таким чином, позивач просить звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, яка виникла у зв`язку з обставиною, що має істотне значення, а саме перебування позивача в полоні з 15.05.2022 по 19.03.2025 та не отриманням ним грошового забезпечення за період з квітня 2022 по січень 2025, з розміру якого така заборгованість нарахована, та від штрафу в розмірі 50% від суми заборгованості по аліментам, яка виникла не з його вини.
Ухвалою суду від 24.12.2025 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, відповідачу надано 15-денний строк на подання відзиву на позов з дня отримання копії ухвали суду, та третій особі 5-денний строк для надання своїх пояснень щодо суті спору.
13.02.2026 Зміївським ВДВС у Чугуївському районі Харківської області СМУ Міністерства юстиції надано пояснення щодо суті спору, в яких зазначено, що у відділі на виконанні перебуває виконавче провадження номер за АСВП 58785519 з примусового виконання виконавчого листа номер 642/1279/19. 04.04.2019 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Відповідно до відповіді на запит ПФУ від 11.06.2025 року було встановлено, що боржник отримує дохід в Військовій частині НОМЕР_2 . 12.06.2025 надійшла заява стягувача ОСОБА_3 про неотримання аліментів з квітня 2022 року. Також в заяві було зазначено про те, що у неї відсутні претензії зі сплати аліментів до боржника до березня 2022 року. 13 червня 2025 року з рахунку боржника було списано грошові кошти на депозитний рахунок відділу в розмірі 66 470,90 грн., які перераховані стягувачу в повному обсязі. Відповідно до розрахунку зі сплати аліментів – заборгованість зі сплати аліментів станом на 31.05.2025, на підставі відомостей про доходи боржника, які отримано в АСВП, відповідно до якого заборгованість складала 1 181 642,57 грн. 12.06.2025 винесено постанову про арешт коштів боржника. 12.06.2025 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та надіслано на виконання до ВЧ НОМЕР_2 . Боржником надано довідку від 24.06.2025 видану Військовою частиною НОМЕР_1 про отримані боржником доходи за період з квітня 2022 року по січень 2025 року. Державним виконавцем було здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів станом на 30.06.2025, з урахуванням довідки про доходи боржника, отримані в Військовій частині НОМЕР_1 . Відповідно до даного розрахунку заборгованість зі сплати аліментів складала 1 181 642,57 грн. виконавчий збір нараховано у розмірі 118 164,26 грн. 07.08.2025 державним виконавцем проведено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів станом на 31.07.2025, відповідно до якого заборгованість складає 1 225 066,73 грн. (заборгованість нарахована за період 3 квітня 2022 року по січень 2025 року відповідно до довідки про нараховану заробітну плату, виданою ВЧ НОМЕР_1 ; за період лютий, березень 2025 року нараховано відповідно до доходу, який зазначено в Довідці ОК-5, яка видана ПФ України, за період квітень-липень 2025 нараховано відповідно до середньомісячної заробітної плати по району, оскільки відсутні відомості про отриманий дохід боржником за цей період). Заборгованість зі сплати аліментів за період квітень-грудень 2022 року нарахована щомісячно по 95 624,63 грн., оскільки боржнику нараховували заробітну плату, але не виплачували. В грудні 2022 відраховано військовий збір 13 105,92 грн. і виплачено 860 621,72 грн. (860 621,72 : 9 =95 624,63 грн.) Відповідно до розрахунку нарахування виконавчого збору станом на 31.07.2025 виконавчий збір складає 122 506,67 грн. 07.08.2025 у зв`язку із наявною заборгованістю зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 612 533,36 грн. 07.08.2025 винесено постанову про арешт майна боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору та штрафу 1 960 106.76 гривня (UAH), відомості про яку внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. 07.08.2025 до Військової частини НОМЕР_2 надіслано вимогу про необхідність за постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 12.06.2025 року проводити стягнення заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 1 225 066,73 грн., виконавчого збору у розмірі 122 506,67 грн. та штрафу у розмірі 612 533,36 грн. Загальна сума стягнення складає 1 960 106,76 грн. 18.09.2025 державним виконавцем Зміївського відділу державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було винесено постанову про зняття арешту з коштів, якою було знято арешт з рахунку, що належить боржнику, на підставі ухвали Холодногірського районного суду м. Харкова від 01.09.2025 №642/1279/19. Відповідно до перерахунку заборгованості зі сплати аліментів, на підставі ухвали від 01.09.2025 №642/1279/19, на підставі довідки ОК-5, заборгованість зі сплати аліментів станом на 30.09.2025 року складала 1 138 373,52 грн., штраф за наявну заборгованість зі сплати аліментів складала 612 533,36 грн. Надалі було встановлено, що боржник перебуває на обліку як безробітний в Черкаській філії Черкаського обласного центру зайнятості та 02.10.2025 на адресу Черкаської філії Черкаського обласного центру зайнятості було направлено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Станом на 31.12.2025 заборгованість зі сплати аліментів складає 1 198 430,95 грн.
16.02.2026 від представника відповідача надійшов відзив на позов, відповідно до якого відповідач заперечує проти позовних вимог, з наступних підстав. Представник зазначив, що сам факт перебування позивача у складних життєвих обставинах (перебування у місцях несвободи внаслідок збройної агресії рф) не є автоматичною підставою для повного звільнення від виконання аліментного обов`язку. Під час проходження Позивачем військової служби у період 2022–2025 років йому нараховувалося грошове забезпечення, з якого відповідно до закону здійснювалися утримання аліментів. Нарахування заборгованості здійснювалося виключно в межах повноважень державного виконавця та відповідно до вимог чинного законодавства. Частина коштів, які надходили, зараховувалася як погашення поточних платежів, що відповідає порядку черговості зарахування аліментних платежів. При цьому Позивач не надав суду належних доказів того, що державним виконавцем було допущено порушення порядку розрахунку заборгованості чи неправомірно здійснено перерахунок сум. Посилання Позивача на те, що після звільнення з військової служби він не мав доходів, саме по собі не є безумовною підставою для звільнення від сплати вже нарахованої заборгованості. Заборгованість за аліментами сформувалася не одномоментно, а внаслідок систематичного неналежного виконання Позивачем свого обов`язку щодо утримання дітей. При цьому, за період до проходження служби та за періоди, коли Позивач отримував дохід, обов`язок щодо сплати аліментів також виконувався неналежним чином. Відповідач фактично самостійно несе основний тягар витрат на утримання дітей, забезпечуючи дітей харчуванням, одягом, лікуванням, навчанням та іншими необхідними потребами. Звільнення Позивача від сплати заборгованості означатиме фактичне перекладення всього фінансового обов`язку на матір дітей, що суперечить принципу рівності батьківських прав та обов`язків. Так, вказав, що позивач просить про повне звільнення від сплати заборгованості, що є непропорційним заходом та таким, що істотно порушує права дітей. Таким чином, представник відповідача вважає, що доводи Позивача є необґрунтованими, не підтверджені належними доказами та спрямовані фактично на уникнення виконання конституційного обов`язку щодо утримання власних дітей.
Ухвалою суду від 11.03.2026 закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд.
Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали з підстав, зазначених в позовній заяві.
Представник відповідача проти позову заперечував, посилаючись на обставини, зазначені у відзиві на позов.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився.
Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.
Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі, який рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 06.09.2019 №642/4216/18 розірвано.
Від шлюбу у сторін є неповнолітні діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
04.03.2019 Ленінський районний суд м. Харкова видав судовий наказ № 642/1279/19 про стягнення з позивача на користь відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, починаючи з 22 лютого 2019 року та до досягнення дітьми повноліття.
04.04.2019 Зміївським районним ВДВС ГТУЮ у Харківській області відкрите виконавче провадження ВП №58785519 з примусового виконання судового наказу №642/1279/19.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14.04.2022 ОСОБА_1 проходив службу, обіймав посаду стрільця 3 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 4 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 .
Згідно довідки від 26.03.2025, виданої Службою безпеки України, про перебування громадянина України з числа осіб, визначених пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України «Про соціальний і правовий захист осіб, стосовно яких встановлено факт позбавлення особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України, та членів їх сімей», у місцях несвободи внаслідок збройної агресії проти України або інтернування в нейтральних державах, солдат ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в період з 15.05.2022 по 19.03.2025 перебував в місцях несвободи внаслідок збройної агресії проти України. Також факт перебування позивача в полоні підтверджується витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 29.04.2025, актом службового розслідування.
Згідно довідки, виданої військовою частиною НОМЕР_1 24.06.2025 № 620, батько позивача – ОСОБА_6 , отримав грошове забезпечення та інші додаткові виплати свого сина ОСОБА_1 , який вважався з 17.05.2022 безвісно відсутнім, а з 16.02.2024 - в полоні, за період з квітня 2022 року по січень 2025 року в розмірі 3 832 865 грн.
Із вказаної довідки вбачається, що було нараховане грошове забезпечення за вказаний вище період 4 012 562,77 грн. утримано військовий збір 58 368, 52 грн., утримано аліментів 0 грн, фактично сплачено 3 832 865,00 грн.
20.03.2024 державним виконавцем надіслано запит до Пенсійного фонду України, у відповіді на який була надана інформація, що ОСОБА_1 отримує дохід у Військовій частині НОМЕР_2 . 
11.06.2025 державним виконавцем повторно здійснено запит до Пенсійного фонду України з метою отримання інформації про дохід боржника, на який було отримано відповідь, в якій зазначено, що ОСОБА_1 отримує дохід у Військовій частині НОМЕР_2 .
12.06.2025 відповідач звернулась із заявою до Зміївського відділу ДВС, в якій повідомила, що у неї відсутні претензії зі сплати аліментів до боржника станом на 2019-2022 (до березня). На зазначену дату аліменти сплачені боржником в повному обсязі.
12.06.2025 Зміївським відділом ДВС винесено постанову про арешт коштів боржника у ВП №58785519, згідно якої боржником аліменти не сплачуються, станом на 31.05.2025 заборгованість зі сплати аліментів складає 1 087 792, 30 грн.
Також, 12.06.2025 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, згідно якої звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , який отримує дохід у в/ч НОМЕР_2 , загальна сума заборгованості за виконавчим провадженням 1 196 571, 53 грн в тому числі виконавчий збір.
24.06.2025 державним виконавцем винесено постанову про передачу виконавчого провадження до Черкаського ВДВС у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та надіслано до цього ж відділу.
04.07.2025 із Черкаського ВДВС у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повернулись до Зміївського відділу ДВС матеріали ВП 58785519.
Державним виконавцем було здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів станом на 30.06.2025 з урахуванням довідки про доходи боржника, отримані в Військовій частині НОМЕР_1 . Відповідно до даного розрахунку заборгованість зі сплати аліментів складала 1 181 642,57 грн., виконавчий збір нараховано у розмірі 118 164,26 грн.
Відповідно до розрахунку нарахування виконавчого збору станом на 31.07.2025 виконавчий збір складає 122 506,67 грн.
07.08.2025 державним виконавцем винесено повідомлення про внесення відомостей про боржника до єдиного реєстру боржників.
07.08.2025 винесено постанову про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.
07.08.2025 винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання.
07.08.2025 винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії.
07.08.2025 у зв`язку із наявною заборгованістю зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, державним виконавцем винесено постанову про накладення на боржника (позивача ОСОБА_1 ) штрафу на користь стягувача (відповідача ОСОБА_3 ) у розмірі 612 533,36 грн.
07.08.2025 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору та штрафу 1 960 106.76 гривня (UAH).
Ухвалою Холодногірського районного суду м.Харкова від 01.09.2025 в справі №642/1279/19 визнано протиправною бездіяльність державного виконавця Зміївського відділу державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в провадженні якого знаходиться виконавче провадження №58785519 з виконання судового наказу №642/1279/19, що виданий 22.03.2019 Ленінським районним судом м.Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітніх дітей, щодо не проведення заходів примусового виконання рішення, що призвело до порушення прав боржника та стягувача, щодо незняття арешту з коштів, які знаходяться на розрахунковому рахунку, відкритого в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1 та має спеціальне призначення (для виплати заробітної плати), щодо неналежного розрахунку заборгованості зі сплати аліментів та за несвоєчасне направлення постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника за місцем отримання доходу.
Зі змісту ухвали вбачається, що судом встановлено, що в межах виконавчого провадження №58785519 державним виконавцем Зміївського відділу державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в провадженні якого знаходиться виконавче провадження №58785519 з виконання судового наказу Ленінського районного суду м. Харкова №642/1279/19 від 22.03.2019, відповідно до Автоматизованої системи виконавчого провадження взагалі не здійснювались заходи щодо належного виконання рішення суду, а саме: не надсилались запити до Державної податкової служби України та Пенсійного фонду України з метою отримання інформації про доходи боржника для подальшого звернення стягнення на заробітну плату.
З 02.09.2025 року позивач перебуває на обліку в Черкаській філії Черкаського обласного центру зайнятості як безробітний.
На виконання ухвали, 18.09.2025 державним виконавцем винесено постанову про зняття арешту з коштів, якою було знято арешт з рахунку, що належить боржнику, на підставі ухвали Холодногірського районного суду м. Харкова від 01.09.2025 №642/1279/19. Відповідно до перерахунку заборгованості зі сплати аліментів, на підставі ухвали від 01.09.2025 №642/1279/19, на підставі довідки ОК-5, заборгованість зі сплати аліментів станом на 30.09.2025 року складала 1 138 373,52 грн., штраф за наявну заборгованість зі сплати аліментів складала 612 533,36 грн.
Відповідно до розрахунку заборгованості, проведеного державним виконавцем станом на 05.03.2026 заборгованість ОСОБА_1 становить 1 148 485.65 грн.
Також встановлено, що в період з 02.02.2026 до 27.02.2026 позивач ОСОБА_1 перебував на лікуванні в КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня» Черкаської обласної ради з діагнозом змішаний тривожний і депресивний розлад зі стійким цефалгічним та інсомнічним синдромом, емоційно-вольовими розладами, що призводять до соціальної дезадаптації на тлі когнітивного зниження за органічним типом у особистості з акцептуацією характеру за ригідним типом, супутні захворювання наслідки МВТ 2022 року, анамнез закритої черепно-мозкової травми, струс головного мозку, акубаротравма, стійка цефалгія, вестебулоатаксичний, цереброастенічний, тривожнодепресивний синдроми, інсомнія. Остеохондроз ПВХ, ускладений, не різко виражені статодинамічні розлади, двостороння сенсоневральна приглухуватість ІІ ст.
17.03.2026 позивачу ОСОБА_1 встановлена інвалідність третьої (ІІІ) групи рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 17.03.2026 №96/26/325/Р.
Відповідно до статті 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини, дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.
Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі статтею 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального та соціального розвитку
Згідно ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до статті 3 Конвенції ООН про права дитини, в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється забезпеченню найкращих інтересів дитини.
Також, згідно зі статтею 7 Сімейного кодексу України, при вирішенні сімейних спорів суд зобов`язаний виходити з необхідності максимального забезпечення прав та інтересів дітей.
Положеннями ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до закону батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними і чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Положеннями ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Абзацом 3 ч.14 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.»
Відповідно до постанови ВП ВС від 14 грудня 2021 року у справі № 2610/27695/2012 (провадження № 14-37цс21), оскільки предметом регулювання за указаними нормами (стаття 195 СК України, стаття 71 Закону № 1404-VIII) є як визначення розміру заборгованості за аліментами, так і накладення штрафів за наявності заборгованості, порядок вирішення спору як щодо розміру заборгованості, так і про накладення штрафу з огляду на наявність заборгованості має відбуватися у межах однієї юрисдикції - у порядку цивільного судочинства, що буде відповідати принципам верховенства права та ефективності провадження як механізму судового захисту. Велика Палата Верховного Суду висновує, що скарга на постанову державного виконавця про накладення штрафу у зв`язку з наявною заборгованістю зі сплати аліментів підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки така постанова не є постановою про накладення штрафу в розумінні частини другої статті 63 Закону № 1404-VIII, яка підлягає оскарженню до суду в порядку, визначеному частиною другою статті 74 цього Закону, тобто в порядку адміністративного судочинства.
Згідно зі ст. 197 СК України, з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.
При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа №711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти, покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.
Відповідно до пункту 22 постанови пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року суд, у випадках передбачених статтею 197 СК України, може частково або повністю звільнити платника аліментів від сплати заборгованості по аліментам. З аналізу зазначеної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні таких спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 11.03.2020 у справі № 759/10277/18, інтереси дитини превалюють над матеріальним становищем платника аліментів, а зміна матеріального стану (зокрема відсутність заробітку) сама по собі не звільняє від виконання обов`язку щодо утримання дитини. Верховний Суд також підкреслює, що обов`язок щодо утримання дитини є пріоритетним і реалізується із усіх видів доходів платника (крім тимчасового чи разового характеру), що підтверджує його безумовний характер та спрямованість на захист прав дитини
Пунктом 4 ст.6 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» визначено, що члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, мають право на соціальний захист у порядку, визначеному законодавством України.
Механізм виплати грошового забезпечення регулюються Порядком про виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року № 884 (далі Порядок).
Згідно з п.п. 2,3, 6 вказаного Порядку за військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення (далі - грошове забезпечення) з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення.Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, визначеним особам за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації).
Виплата грошового забезпечення здійснюється:
особам, визначеним в особистому розпорядженні на випадок полону, відповідно до зазначеного розміру частки у відсотках після здійснення встановлених законом відрахувань. У разі відсутності в особистому розпорядженні на випадок полону стовідсоткового розподілу грошового забезпечення нерозподілена частка грошового забезпечення зберігається за військовослужбовцями;
у разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону - рівними частками в загальній сумі 50 відсотків грошового забезпечення (після здійснення встановлених законом відрахувань) - дружині (чоловіку), законним представникам малолітніх (неповнолітніх) дітей, дітям з числа осіб з інвалідністю з дитинства (незалежно від віку) або їх законним представникам та батькам військовослужбовців (крім тих із зазначених осіб, які одержують від військовослужбовців аліменти, а також батьків, позбавлених батьківських прав, за умови, що ці права не були поновлені);
у разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону та осіб, зазначених в абзаці третьому цього пункту, - рівними частками, в загальній сумі 20 відсотків грошового забезпечення (після здійснення встановлених законом відрахувань), - повнолітнім дітям, рідним братам (сестрам), законними представниками яких є військовослужбовці.
Відповідно до ст.2 5 ЦК України, цивільна правоздатність особи це здатність мати цивільні права та обов`язки, яку мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (ст.25 ЦК України).
Статтею 8 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» №2505-VIII від 12.07.2018 року, визначено, що набуття правового статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин, не зменшує обсяг цивільної правоздатності такої особи.
Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення спору вважає, що позовні вимоги в частині звільнення позивача від сплати на користь відповідача штрафу у розмірі 50% суми заборгованості зі сплати аліментів в розмірі 612 533.36 грн. підлягають задоволенню, враховуючи, що позивачем доведено відсутність в нього умислу на невиконання своїх зобов`язань з утримання дітей та сплати аліментів на їх утримання.
При цьому, суд також враховує, що штраф накладено державним виконавцем, на підставі з наявною заборгованістю, яка виникла у зв`язку з бездіяльністю державного виконавця з примусового виконання судового наказу №642/1279/19 від 22.03.2019 та неналежним виконанням ним своїх службових обов`язків щодо вчасного звернення стягнення на заробітну плату позивача (грошове забезпечення), що встановлено ухвалою Холодногірського районного суду м. Харкова №642/1279/19 від 01.09.2025.
Однак, щодо вимоги позивача про звільнення його від заборгованості саме за аліментами за період з квітня 2022 року по січень 2025 року, суд вважає такі вимоги безпідставними та необгрунтованими. 
Так, суд зазначає, що нарахування аліментів було проведено державним виконавцем у розмірах, згідно з чинним законодавством, враховуючи частку стягнення, зазначену в судовому наказі, та беручи до уваги наявністю у позивача офіційного доходу. 
При цьому, отримання грошового забезпечення батьком позивача та сам факт перебування позивача у складних життєвих обставинах (перебування у місцях несвободи внаслідок збройної агресії рф) не є автоматичною підставою для повного звільнення від виконання обов`язку з утримання дітей.
Сімейні зобов`язання мають безперервний характер і не залежать від фактичної присутності особи.
Також судом враховується, що аліменти, які вже нараховані на підставі судового наказу, є власністю дитини, а при вирішенні будь-яких спорів за участю дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів саме дітей.
Таким чином, суд вважає, що позивачем не доведено наявності передбачених ч. 2 ст. 197 СК України виняткових обставин звільнення його від сплати заборгованості за аліментами, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає.
На підставі ст.141 ЦПК України, у зв`язку з частковим задоволенням позову, з відповідача піддягає стягнення на користь позивача судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме в розмірі 605.60 грн.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 79-81, 141, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 2, 5, 25 ЦК України, ст.ст. 7, 180, 182, 197 СК України, суд, -
ухвалив:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Зміївський відділ державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про звільнення від сплати заборгованості за аліментами та штрафу – задовольнити частково.
Звільнити ОСОБА_1 від сплати штрафу у розмірі 50 % суми заборгованості зі сплати аліментів в розмірі 612 533,36 грн.
В іншій частині вимог - відмовити.
Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 16.04.2026.

Відомості про сторін:
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рнокпп НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ;
Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , рнокпп НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ;
Заінтересована особа - Зміївський відділ державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, код єдрпоу 34713099, адреса місцезнаходження: Харківська обл., Чугуївський р-н, м. Зміїв, вул. Лиманська, 15.

Головуючий: