ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/17002/25  Головуючий суддя І інстанції Смирнов В. А.
Провадження № 33/818/557/26 Суддя доповідач Грошева О.Ю.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 квітня 2026 суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду Грошева О.Ю. за участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , при секретарі Шевченко Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харків апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2025 року щодо ОСОБА_2  ч. 1 ст. 130 КУпАП,-
УСТАНОВИЛА:
Оскаржуваною постановою накладено на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянина України, місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , адміністративне стягнення в виді штрафу в у розмірі 1000 (одна тисяча неоподатковуваних мінімумів доходів громадян), що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Як установив суд 14 серпня 2025 року об 19 год. 50 хв в м. Ізюм, вул. Хмельницька (Кооперативна) водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом ВАЗ, державний номерний знак НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота; порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер та в медичному закладі відмовився, чим порушив пункт 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУПАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі.
Також автор апеляційної скарги вказує, що суд не допитав свідків та не встановив мотиви та умови відмови від огляду. 
Незважаючи на те, що працівники поліції зазначали про нібито відмову від проходження огляду, суд не допитав жодного поліцейського, не встановив, чи були свідки події, та не перевірив обставини складання матеріалів справи. 
Суд формально прийняв твердження поліції, не дослідивши, чи були роз`яснені права, чи мав він реальну можливість пройти огляд у медичному закладі, а також чи існують докази свідомої та добровільної відмови від проходження огляду.
По-третє, суд не проаналізував дотримання поліцейськими процедури огляду. Вимоги ст. 266 КУпАП і відповідної Інструкції МОЗ/МВС передбачають обов`язкове направлення на медичний огляд, складання необхідних процесуальних документів та повну фіксацію на відеозапис всіх етапів процедури. 
Проте суд не перевірив, чи виконані ці вимоги у даній справі.
Крім того, суд безкритично визнав відеоматеріали допустимими доказами. 
При цьому не було оцінено, чи є відеозапис повним, чи не містить ознак монтажу, чи фіксує він фактичну відмову від огляду, а також чи були попередньо роз`яснені права, що є обов`язковим елементом процедури.
Суд обмежився формальним підходом, погодившись із версією працівників поліції, не дослідивши доказів, не встановивши фактичних обставин. 
Названі обставини на думку автора апеляційної скарги є підставами для скасування оскаржуваної постанови.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_1 , який просив задовольнити апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.
Як вбачається з матеріалів справи, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для належного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.
З огляду на матеріали справи, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130.
Розглядаючи справу, суд першої інстанції повно і всебічно встановив обставини, передбаченні ст. 280 КУпАП, щодо вчинення правопорушення і вини ОСОБА_1 та прийняв постанову у відповідності з вимогами ст. ст. 283, 284 КУпАП на підставі наявних у справі та досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст. ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.
Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи, що його складала в порядку передбаченому чинним законодавством не оскаржувалися.
Згідно вимог ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення
У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається не дійсним.
З огляду на матеріали справи, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Розглядаючи справу, суд першої інстанції повно і всебічно встановив обставини, передбаченні ст. 280 КУпАП, щодо вчинення правопорушення і вини ОСОБА_1 та прийняв постанову у відповідності з вимогами ст. ст. 283, 284 КУпАП на підставі наявних у справі та досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст. ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.
Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення повністю підтверджується зібраними доказами, а саме:
- Протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 423252 від 14 серпня 2025 року, з якого вбачається що 14 серпня 2025 року об 19 год. 50 хв в м. Ізюм, вул. Хмельницька (Кооперативна) водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом ВАЗ, державний номерний знак НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота; не внятна мова. 
Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер та в медичному закладі відмовився, чим порушив пункт 2.5 ПДР.
- Направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
- Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.
- Рапортом поліцейського.
- Відеозаписом з якого вбачається, що ОСОБА_1 роз`яснено обов`язок проходження огляду на стан сп`яніння та наслідки такої відмови.
Натомість ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, нецензурно висловлювався на адресу працівників патрульної поліції. 
Посилання в апеляційній скарзі на можливу безперервність відеозапису свого підтвердження не знайшли.
Також провина ОСОБА_1 підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з яких вбачається, що особа ( ОСОБА_2 ) керував транспортним засобом ВАЗ, державний номерний знак НОМЕР_2 та мало не вчинив дорожньо-транспортну пригоду. 
Під час спілкування із ним було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння та викликано працівників поліції.
Клопотань про допит названих свідків стороною захисту заявлено не було як під час розгляду справи судом першої інстанції так і апеляційним судом.
Відтак надані суду докази в розумінні статті 251 КУпАП правильно визнані належними, допустимими та достатніми, і такими, що повністю доводять вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення складеного за ч. 1 ч. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Отже апеляційний суд дійшов висновку, що протокол про адміністративне правопорушення та відеозапис не містять розбіжностей, а інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи, а тому вірно покладено ці дані судом в основу прийнятого рішення.
Обставини правопорушення об`єктивно підтверджуються сукупністю зібраних по справі матеріалів.
Отже апеляційний суд дійшов висновку, що протокол про адміністративне правопорушення та відеозапис не містять розбіжностей, а інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи, а тому вірно покладено ці дані судом в основу прийнятого рішення.
Обставини правопорушення об`єктивно підтверджуються сукупністю зібраних по справі матеріалів.
При цьому відеозапис судом приймається як належний та допустимий доказ, апеляційний суд не вбачає жодних порушень, наслідком яких належало б визнати цей доказ недопустимим.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що впливатимуть зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцією факту (рішення ЄСПЛ, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишить місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1987 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.
За змістом ст. ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має розглядатись суддею у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.
Вид адміністративного стягнення ОСОБА_1 суддею призначений з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, в межах строку передбаченого ст. 38 КУпАП та в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Безумовних підстав для скасування постанови суду першої інстанції не встановлено.
Cуд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова є належним чином вмотивованою та обґрунтованою і скасуванню за доводами апеляційної скарги не підлягає
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову Шевченківського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2025 року щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає

Суддя