Номер провадження: 22-ц/813/519/26 
Справа № 500/3918/15-ц
Головуючий у першій інстанції Смокіна Г.І. 
Доповідач Вадовська Л. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2026 року м. Одеса 

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М., 
суддів - Погорєлової С.О., Сєвєрової Є.С.,
за участю секретаря - Венжик Л.С.,
за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:
представника позивача за первісним позовом/відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,
представника відповідача за первісним позовом/позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,
переглянувши справу №500/3918/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, поділ майна подружжя, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю, визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, поділ майна подружжя за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 14 травня 2024 року у складі судді Смокіної Г.І., -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , звернувшись 07 липня 2015 року до суду з вищеназваним позов, вказала, що з відповідачем ОСОБА_3 перебувала в зареєстрованому шлюбі з 14 грудня 2002 року, шлюб розірвано рішенням суду від 01 липня 2013 року. В період шлюбу набуто майно, що підлягає поділу, а саме частина адміністративно-торговельної будівлі загальною площею 171,5 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 ; земельна ділянка площею 0,0581 га кадастровий номер 5110600000:01:029:0047; автомобіль «Ssang Yong Action», 2010 року випуску. Після припинення спільного проживання відповідач ОСОБА_3 без її згоди продав автомобіль. У квітні 2013 року між собою поділи майно (товар), що знаходилося в магазині.
Позивач ОСОБА_1 в порядку поділу майна подружжя після уточнення 25 квітня 2017 року позовних вимог просила:
визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя частину адміністративно-торговельної будівлі літ. «Б», літ. «О», загальною площею 171,5 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 ; автомобіль «Ssang Yong Action», 2010 року випуску; товар на суму 66772,5 грн.;
в порядку поділу визнати за нею право власності на частину будівлі (адміністративно-торговельна будівля) загальною площею 171,5 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , 
стягнути з відповідача грошову компенсацію в розмірі 300272,5 грн. (т.1 а.с.2-4, т.2 а.с.88-89). 
Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10 липня 2015 року відкрито провадження у справі (т.1 а.с.51).
Відповідач ОСОБА_3 позов визнав частково, зазначивши, що позивач ОСОБА_1 не все спільне майно включила у поділ. Звернувшись до суду із зустрічним позовом, вказав, що 15 травня 2002 року у період фактичних шлюбних відносин ОСОБА_5 отримала в дар 1/11 частину житлового будинку по АДРЕСА_2 , а саме житловий будинок літ. «В», житловою площею 17,8 кв.м, який у період шлюбу було знесено та на його місці збудовано нежитлову будівлю, яку прийнято в експлуатацію у 2006 році та зареєстровано на ім`я ОСОБА_1 , будівля використовується під магазин, має загальну площу 112,1 кв.м. Вважає, що у даному побудованому у період шлюбу об`єкті має право на частку, після виділу в натурі об`єкт зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 . Крім того, спільним майном є двоповерховий садовий будинок, розташований на земельній ділянці площею 581 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , товариство садоводів №14 ГП «Ізмаїльський морський торговий порт», садова ділянка № НОМЕР_1 ; мопед «Suzuri Аz50 Lets». Також, до спільного майна відносить грошові кошти в сумі 35000,00 доларів США та проценти за користування коштами, що підлягають поверненню по розписці ОСОБА_6 до жовтня 2013 року; кошти були отримані та особисто використані ОСОБА_1 , яка у разі неможливості повернення коштів та сплати процентів зобов`язувалась продати магазин по АДРЕСА_3 . Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 припинила повернення боргу, ним ОСОБА_3 в рахунок повернення боргу особисто передано ОСОБА_6 кошти в розмірі 12320,00 доларів США, вважає, що ця сума підлягає врахуванню при поділі майна. Відповідач ОСОБА_3 після уточнення вимог 13 жовтня 2015 року за зустрічним позовом просив:
визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , що складається з магазину літ. «Р» загальною площею 112,1 кв.м, земельної ділянки при ньому площею 79 кв.м;
провести поділ спільного майна, виділивши йому у власність на частину будівлі нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 (т.1 а.с.82-84). 
Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13 жовтня 2015 року зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом (т.1 а.с.115).
Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області в порядку забезпечення позову накладено арешт на частину будинку житлового-будівлі (адміністративно-торговельна будівля) загальною площею 171,5 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.138). 
Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23 грудня 2015 року призначено судову будівельно-технічну експертизу для визначення ринкової вартості спірного нерухомого майна та судову авто-товарознавчу експертизу для визначення ринкової вартості транспортних засобів (т.1 а.с.151-152).
Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 07 вересня 2016 року призначено судову будівельно-технічну експертизу для визначення ринкової вартості спірного нерухомого майна (т.2 а.с.19).
23 січня 2017 року до суду надано Висновок №20 судової будівельно-технічної експертизи від 12 січня 2017 року, складений судовим експертом Гончар Н.В. щодо нежитлового приміщення літ. «Б» та літ. «О» по АДРЕСА_1 та нежитлового приміщення літ. «Р» по АДРЕСА_3 (т.2 а.с.45-75). 
Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23 травня 2017 року призначено повторно судову будівельно-технічну експертизу для визначення ринкової вартості спірного нерухомого майна та судову авто-товарознавчу експертизу для визначення ринкової вартості транспортних засобів (т.2 а.с.106-107).
27 жовтня 2017 року до суду надано Висновок №092/2017 повторної судової оціночно-будівельної та земельної-оціночної експертизи від 18 жовтня 2017 року, складений ПП «Одеський науково-дослідницький центр експертних досліджень ім. Скибінського С.С.» щодо нежитлового приміщення літ. «Б» та літ. «О» по АДРЕСА_1 ; нежитлового приміщення літ. «Р» по АДРЕСА_3 ; земельної ділянки кадастровий номер 5110600000:01:029:0047 (т.2 а.с.126-157).
03 січня 2018 року до суду надано Висновок судової автотоварознавчої експертизи №171/17 від 26 грудня 2017 року по визначенню ринкової вартості транспортного засобу мопеда «Suzuri Аz50 Lets», реєстраційний номер НОМЕР_2 (т.2 а.с.197213).
Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25 січня 2018 року витребувано у виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради документи щодо будівництва (реконструкції) нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_3 (т.2 а.с.225).
21 лютого 2018 року виконавчим комітетом Ізмаїльської міської ради надано документи щодо будівництва (реконструкції) нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_3 (т.2 а.с.239-256).
Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20 лютого 2018 року призначено додаткову автотоварознавчу експертизу для визначення середньої ринкової вартості автомобіля «Ssang Yong Action», 2010 року випуску (т.2 а.с.237).
14 березня 2018 року до суду надано Висновок додаткової судової автротоварознавчої експертизи №25/18 від 13 березня 2018 року по визначенню вартості автомобіля «Ssang Yong Action», 2010 року (т.3 а.с.1-4).
Сторони неодноразово уточнювали позовні вимоги (т.2 а.с.168-171, 182-189, 219-222, 228-229, т.3 а.с.6-7, 12-13, 47-48).
З урахуванням уточнень ОСОБА_1 остаточно просила визнати спірне майно спільною сумісною власністю подружжя, в порядку поділу:
визнати за ОСОБА_1 право власності на частину об`єкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 ;
виділити ОСОБА_1 мопед; земельну ділянку;
стягнути з ОСОБА_3 грошову компенсацію вартості частки автомобіля в розмірі 147726,79 грн.
З урахуванням уточнень ОСОБА_3 остаточно просив:
визнати його особистою власністю 1/2 частину об`єкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 ; 
визнати спільною сумісною власністю подружжя об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_3 ; визнати за ним право власності на частку вказаного об`єкта нерухомого майна;
виділити ОСОБА_1 мопед, земельну ділянку.
Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 07 серпня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково, зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено частково; визнано спільною сумісною власність подружжя частину адміністративно-торговельної будівлі літ. «Б», літ. «О», загальною площею 171,5 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 ; нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , що складається з магазину літ. «Р» загальною площею 112,1 кв.м; автомобіль «Ssang Yong Action», 2010 року випуску; мопед; земельну ділянку кадастровий номер 5110600000:01:029:0047; в порядку поділу вказано майна визнано за ОСОБА_1 право власності на частину адміністративно-торговельної будівлі літ. «Б», літ. «О», загальною площею 171,5 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 ; виділено ОСОБА_1 мопед та земельну ділянку; визнано за ОСОБА_3 право власності на частину нежитлового приміщення літ. «Р» по АДРЕСА_3 ; в решті вимог відмовлено; розподілено судові витрати (т.3 а.с.106-118).
Постановою апеляційного суду Одеської області від 27 листопада 2018 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 залишено без задоволення; рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 07 серпня 2018 року залишено без змін (т.3 а.с.196-204). 
Постановою Верховного Суду від 02 червня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково; рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 07 серпня 2018 року, постанову апеляційного суду Одеської області від 27 листопада 2018 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання спільною сумісною власністю та поділ нежитлових приміщень літ. «Б», літ. «О», за адресою: АДРЕСА_1 ; в частині часткового задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 про визнання спільною сумісною власністю та поділ нежитлового приміщення літ. «Р» за адресою: АДРЕСА_3 ; в частині відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 про визнання особистою власністю – скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (т.4 а.с.57-65).
Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19 липня 2021 року справу після касаційного перегляду прийнято до провадження (т.4 а.с.68).
Сторони підтримали позовні вимоги, нові докази не подані.
Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 14 травня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено, зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено частково;
визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 адміністративно-торгівельні та торгово-складські приміщення літ. «Б» та літ. «О», які складають частину об`єкту нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ;
визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_1 нежитлове приміщення літ. «Р» (магазин), розташоване за адресою: АДРЕСА_3 ;
в порядку поділу майна виділено ОСОБА_1 у власність адміністративно-торгівельних та торгово-складських приміщення літ. «Б» та літ. «О», розташованих за адресою: АДРЕСА_1 ; 
в порядку поділу майна виділено ОСОБА_3 у власність нежитлового приміщення літ. «Р» (магазин), розташованого за адресою: АДРЕСА_3 ; 
в решті вимог відмовлено (т.4 а.с.166-173).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 29 липня 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення суду.
В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині поділу частину об`єкту нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , і ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення вимог зустрічного позову про визнання особистою приватною власністю ОСОБА_3 адміністративно-торгівельних та торгово-складських приміщень літ. «Б» та літ. «О», які складають частину об`єкту нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ; відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог про поділ вказаного об`єкту як спільного майна; стягнути судові витрати (т.4 а.с.177-188).
За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення в оскаржуваній частині з підстав неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає у наступному. Майно набуто ОСОБА_3 у період шлюбу проте на підставі договору дарування від 09 вересня 2007 року як жиле приміщення. Об`єкт перебудовано за кошти ФОП ОСОБА_3 з жилого приміщення в будівлю комерційного призначення (адміністративно-торгівельне та складське приміщення), яку використовував виключно у власній підприємницькій діяльності (магазин, кафе), в тому числі й здавав в оренду ФОП ОСОБА_1 . Вказаний об`єкт є особистою приватною власністю ОСОБА_3 і поділу як спільне майно подружжя не підлягає. Висновок суду, що об`єкт зведений ОСОБА_3 та ОСОБА_1 за час шлюбу за спільні кошти та в інтересах сім`ї, тому є спільною сумісною власністю подружжя, в якій ОСОБА_3 має право на частку, безпідставні. Верховний Суд виходить з того, що майно фізичної особи-підприємця, яке придбане за кошти від своєї діяльності як підприємця і використовується в його підприємницькій діяльності не в інтересах сім`ї, слід розглядати як його особисту приватну власність відповідно до статті 57 СК України, а не як об`єкт спільної сумісної власності подружжя, який підпадає під регулювання статей 60, 61 СК України. Також, Верховний Суд виходить з того, що застосовуючи припис статті 60 СК України, суд має встановити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й те, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. ОСОБА_1 не спростувала, що спірний об`єкт створений внаслідок перебудови житлового будинку, що належав ОСОБА_3 , у тому числі з використанням його елементів, конструкцій, будівельних матеріалів, отриманих від розбирання існуючого будинку, а також існуючих комунікацій; що замовником будівельних робіт виступав ОСОБА_3 як ФОП; що після введення в експлуатацію спірне майно використовувалось для здійснення діяльності ФОП. Висновки суду про недостатність доходу ОСОБА_3 від підприємницької діяльності для будівництва спірного майна не підтверджені доказами. Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте в період шлюбу, може бути спростована. ОСОБА_3 на спростування такої презумпції надав в якості доказу договір оренди від 10 червня 2011 року, укладений між ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_1 щодо спірного об`єкта. Укладаючи такий договір оренди ОСОБА_1 усвідомлювала, що майно є особистою власністю ОСОБА_3 . Суд безпідставно відхилив договір оренди як доказ, що спростовує презумпцію спільної сумісної власності на спірний об`єкт. Суд не встановив: чи є спірний об`єкт нерухомого майна новоствореним майном або ж реконструкцією майна, що належало ОСОБА_3 ; наскільки збільшилась вартість майна внаслідок перебудови житлової будівлі, що належала ОСОБА_3 на праві особистої власності; ступінь участі ОСОБА_1 (власними коштами, власною трудовою діяльністю) у спорудженні спірного майна. Висновок суду щодо належності спірного майна як новоствореного до спільної сумісної власності подружжя передчасний і не обґрунтований. Крім того, право власності на спірне нежитлове приміщення під літ. «О» не зареєстровано, вказівки касаційної інстанції в цій частині суд проігнорував. Без державної реєстрації права власності не виник такий об`єкт цивільних прав, як адміністративно-торгівельні та торгово-складські приміщення, що складаються з літ. «Б» та літ. «О», які розташовані по АДРЕСА_1 , отже підстав для поділу цього майна не було. Суд не виконав вказівки касаційної інстанції та не визначився, що саме є предметом поділу: нежитлове приміщення як окремий об`єкт нерухомого майна, чи його конструктивні елементи та будівельні матеріали. З врахуванням статті 331 ЦК України суд не міг задовольнити позовні вимоги про визнання спільною сумісною власністю неіснуючого об`єкта цивільних прав.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги обґрунтовує тим, що спірний об`єкт виник не в наслідок перебудови житлового будинку, який належав ОСОБА_3 , а був збудований на місці знесеної частини будівлі (ветхого житлового будинку), яка належала ОСОБА_3 . Висновок суду про те, що об`єкт є новоствореним майном замість знесеної частини старого житлового будинку є правильним та обґрунтованим. Твердження ОСОБА_3 про те, що після введення в експлуатацію спірного об`єкта такий використовувався виключно для здійснення ОСОБА_3 підприємницької діяльності, є хибним. ОСОБА_1 зареєстрована підприємцем з 2006 року, підприємницьку діяльність здійснювала у спірному магазині по АДРЕСА_3 . У 2007 році разом з ОСОБА_3 прийняли спільне рішення про розвиток бізнесу та створення магазину на місці частини житлового будинку по АДРЕСА_1 , яке належало ОСОБА_3 . Оскільки дозвіл на будівництво адміністративно-торгової будівлі надавався лише юридичним особам чи підприємцям, то саме для цього ОСОБА_3 зареєструвався як фізична особа-підприємець. Фактично підприємницьку діяльність здійснювала ОСОБА_1 , так як ОСОБА_3 працював моряком та перебував у тривалих рейсах. Так як дозвіл на будівництво будівлі було надано на ФОП ОСОБА_3 , то, відповідно, платіжні документи під час будівництва видані на ФОП ОСОБА_3 , проте фактично кошти на будівництво витрачені спільні (кредитні, заробітна плата ОСОБА_7 як моряка, доходи від підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 ). Доводи про те, що майно використовувалось не в інтересах сім`ї не заслуговують на увагу. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними у період шлюбу, покладається на того з подружжя, який її спростовує. ОСОБА_3 не доведено, що спірні приміщення були збудовані за кошти від його підприємницької діяльності. Протягом тривалого періоду слухання справи ОСОБА_3 неодноразово змінював позицію щодо джерела коштів, за які, за його доводами, було збудовано спірний об`єкт (спочатку стверджував, що за доходи від підприємницької діяльності; потому стверджував, що за позичені кошти; після касаційного перегляду справи знову став стверджувати, що за доходи від підприємницької діяльності). Висновок суду про те, що сукупний дохід ОСОБА_3 від підприємницької діяльності у 7250,00 грн. не достатній для зведення будівлі загальною площею 270 кв.м, обґрунтований. Договір оренди презумпцію спільного майна не спростовує, договір оренди регулює відносини між фізичними особами-підприємцями та не має наслідком усвідомлення ОСОБА_1 того, що об`єкт є особистою власністю ОСОБА_3 . Майно створювалось та придбавалось у шлюбі подружжям; у розвиток підприємницької діяльності сім`ї вкладались кошти ОСОБА_3 від його тривалий час роботи морком, доходи ОСОБА_1 від її підприємницької діяльності, кредитні кошті (т.4 а.с.201-203). 
ОСОБА_3 надано заперечення на відзив, за змістом яких підтримано власну позицію (т.4 а.с.206-210).
Переглянувши справу в частині вимог за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.
Перегляд справи в апеляційному порядку в силу визначених статтею 367 ЦПК України меж розгляду справи судом апеляційної інстанції здійснюється щодо об`єкта, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (до зміни назви АДРЕСА_1 ).
Згідно уточнених 05 червня 2018 року позовних вимог первісного позову ОСОБА_1 остаточно, зокрема, просила: 
визнати спільним майном подружжя адміністративно-торговельні та товарно-складські приміщення, що складаються з літ. «Б» та літ. «О», розташовані по АДРЕСА_1 , які складають частину об`єкта нерухомості, розташованого по АДРЕСА_1 ;
визнати право власності на об`єкта нерухомості, розташованого по АДРЕСА_1 , який складає частину адміністративно-торговельних та товарно-складських приміщень, що складаються з літ. «Б» та літ. «О», розташовані по АДРЕСА_1 (т.3 а.с.47-48).
Згідно уточнених 25 січня 2018 року позовних вимог зустрічного позову ОСОБА_3 остаточно, зокрема, просив:
визнати право особистої приватної власності на частину адміністративно-торговельної будівлі, розташованої по АДРЕСА_1 , що складається з літ. «Б» та літ. «О» (т.2 а.с.219-222).
Право особистої приватної власності дружити та чоловіка регульовано главою 7 СК України.
Особистою приватною власністю дружити, чоловіка, зокрема, є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування п.2 ч.1 ст.57 СК України).
Право спільної сумісної власності подружжя врегульовано главою 8 СК України.
Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ст.60 СК України).
Якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч.1 ст.62 СК України).
Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядженням майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст.63 СК України). 
Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч.1 ст.69 СК України).
У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч.1 ст.70 СК України).
Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст.71 СК України).
При вирішенні спору про поділ майна подружжя підлягає встановленню обсяг спільно нажитого майна, з`ясуванню час та джерела його придбання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі №209/3085/20).
Учасниками справи в порядку доведення обставин, на які посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, надано докази, що містять наступні дані щодо об`єкта, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (до зміни назви АДРЕСА_1 ). 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 (до шлюбу ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрували шлюб 14 грудня 2002 року; шлюб розірвано рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 01 липня 2013 року, ухваленим в порядку заочного розгляду справи №500/3409/13-ц (в судовому рішенні зазначено, що позивач ОСОБА_3 вказує про припинення подружнього життя з жовтня 2012 року) (т.1 а.с.42, т.3 а.с.8).
ОСОБА_1 зареєстрована в якості суб`єкта підприємницької діяльності – фізичної особи з 19 серпня 2006 року (т.1 а.с.27).
ОСОБА_3 зареєстрований в якості суб`єкта підприємницької діяльності – фізичної особи з 15 жовтня 2008 року, знятий з обліку в Ізмаїльському міськрайонному управлінні юстиції 26 листопада 2014 року (т.1 а.с.27).
Да даними з Державного реєстру фізичних осіб Державної податкової інспекції доходи суб`єкта підприємницької діяльності – фізичної особи підприємця ОСОБА_3 склали за 2009 рік – 3000,00 грн.; за 2010 рік – 2250,00 грн., за 2011 рік – 140810,00 грн. (т.3 а.с.45, 46).
ОСОБА_3 працював з грудня 2002 року по лютий 2011 року в суднохідній компанії (інформація про роботу за професією моряка після 2011 року в справі відсутня) (т.3 а.с.24).
ОСОБА_5 на підставі кредитного договору №010/1556/07-600 від 12 листопада 2007 року отримала в АТ «Райффайзен Банк Аваль» кредит у розмірі 430000,00 грн. під іпотеку нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 ; кредит погашено повністю у травні 2010 року (т.3 а.с.39). 
Згідно Договору дарування, укладеного між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , діючою від імені ОСОБА_3 на підставі довіреності, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Гончаровою О.С. 09 липня 2007 року, зареєстрованого в реєстрі за №2406, ОСОБА_3 отримав безоплатно у власність (прийняв у дар) частину житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . В цілому будинок складається з житлового глинобитного будинку літ. «А» загальною площею 107,1 кв.м, житловою площею 83,2 кв.м, та господарчих споруд: літ. «Б» - літня кухня, літ. «В» - вбиральня, літ. «Г» - сарай, літ. «Д» - вбиральня, літ. «Е» - сарай, літ. «Ж» - вбиральня, літ. «К», «Н» - сараї, та надвірних споруд, розташованих на земельній ділянці розміром 551 кв.м (т.3 а.с.36-37, 38). 
На підставі вказаного Договору дарування від 09 липня 2007 року комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» проведено 19 липня 2007 року за реєстраційним номером 16932409 реєстрацію права власності ОСОБА_3 на будинок (приватна спільна часткова, частка ) за адресою: АДРЕСА_1 ; реєстрація здійснена в реєстровій книзі за №52/4 від 19 липня 2007 року (т.3 а.с.38).
Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯД №984371, виданого відділом земельних ресурсів м. Ізмаїл 12 серпня 2008 року, ОСОБА_3 належить право власності на земельну ділянку площею 0,0270 га цільового призначення «для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель», кадастровий номер 5110600000:01:036:0418, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Державний акт виданий на підставі рішення Ізмаїльської міської ради №1099-У від 27 грудня 2007 року (т.1 а.с.40). 
З Акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту від 28 листопада 2008 року, вбачається, що Дозвіл на виконання будівельних робіт виданий інспекцією в Одеській області ДАБК №849 від 30 жовтня 2008 року; будівельно-монтажні роботи здійснено в терміни: початок робіт 22 березня 2008 року, закінчення робіт 25 листопада 2008 року; пред`явлений до прийняття в експлуатацію об`єкт має такі основні показники: загальна площа приміщень адміністративно-торговельної будівлі 171,5 кв.м, в тому числі торгівельна площа 60,2 кв.м, площа офісу 88,4 кв.м (т.1 а.с.14-17, 196, 197).
Згідно Свідоцтва про право власності, серія НОМЕР_3 , виданого виконавчим комітетом Ізмаїльської міської ради 17 грудня 2008 року на підставі рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради від 04 грудня 2008 року №1608 замість договору дарування від 09 липня 2007 року реєстраційний номер 2406, об`єкт: будинок житловий – будівля (адміністративно-торговельна будівля), що складається з літ. «А» - будинок житловий» загальною площею 59,6 кв.м, житловою площею 39,2 кв.м; літ. «Б» - будівля, загальною площею 171,5 кв.м, літ. «Г», «Е», «К», «Н» - сараї, літ. «Ж», «Д» - вбиральня, №1-12 надвірні споруди, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_3 на праві приватної спільної часткової власності, розмір частки (частка складається із: літ. «Б» загальною площею 171,5 кв.м) (т.1 а.с.7,13, 180).
На підставі вказаного Свідоцтва про право власності, серія НОМЕР_3 від 17 грудня 2008 року комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» проведено 19 грудня 2008 року за реєстраційним номером 16932409 реєстрацію права власності ОСОБА_3 (приватна спільна часткова, частка ) на будинок за адресою: АДРЕСА_1 ; реєстрація здійснена в реєстровій книзі за №52/4 від 19 грудня 2008 року (т.1 а.с.9, 18, 58-59).
29 жовтня 2010 року Інспекція державного архітектурно-будівельного контрою в Одеській області видала ФОП ОСОБА_3 Сертифікат відповідності №15001305 закінченого будівництвом об`єкта (окремого пускового комплексу): Торгово-складська частина адміністративно-торгового будинку загальною площею 101,1 кв.м за адресою: АДРЕСА_5 . Підстава: Акт готовності об`єкту до експлуатації від 29 жовтня 2010 року (Дозвіл на виконання будівельних робіт виданий інспекцією ДАБК в Одеській області 26 грудня 2008 року №1099; будівельно-монтажні роботи виконано у період з грудня 2008 року по жовтень 2010 року) (т.1 а.с.76-80, 81, 179).
Згідно технічного паспорта, виготовленого 15 вересня 2010 року на об`єкт за адресою: АДРЕСА_1 , до складу об`єкту входить, зокрема: літ. «Б» - адміністративно-торговельна будівля (1-поверх площа 83,1кв., 2-поверх 88,4 кв.м, всього 171,5 кв.м), літ. «О» - торгово-складська будівля (1-поверх 48,4 кв.м, 2-поверх 51,7 кв.м, всього 100,1 кв.м) (т.2 а.с.30-35). 
Згідно Висновку №20 судової будівельно-технічної експертизи від 12 січня 2017 року, складеного судом експертом Гончар Н.В., зокрема, вказано, що нежитлові приміщення літ. «Б» та літ. «О» зблоковані та розташовані на перетині АДРЕСА_6 ) на виїзді з міста у приватному секторі на території зі сформованою індивідуальною забудовою та мережею інженерних комунікацій (т.2 а.с.46-74).
Згідно Висновку №092/2017 повторної судової оціночно-будівельної та земельно-оціночної експертизи від 18 жовтня 2017 року, складеного експертом ПП «Одеський науково-дослідний центр експертних досліджень ім. Скибінського С.С.», зокрема, вказано, що на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_7 (раніше АДРЕСА_6 розташовані будівлі: об`єкт нерухомості літ. «Б», об`єкт нерухомості літ. «О», які на момент проведення огляду зблоковані (т.2 а.с.126-157).
Згідно Договору оренди нежилого приміщення, укладеного 10 червня 2011 року у простій письмовій формі між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , в оренду ФОП ОСОБА_1 передано приміщення загальною площею 83,1 кв.м, торговою площею 23,0 кв.м для використання під магазин за адресою: АДРЕСА_5 ; строк оренди з 10 червня 2011 року по 31 грудня 2013 року; розмір орендної плати 300 грн. на місяць (т.2 а.с.217).
Отже, аналіз документів на об`єкт, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , вказує на наступне. 
ОСОБА_3 за час шлюбу з ОСОБА_1 на підставі посвідченого приватним нотаріусом Гончаровою О.С. 09 липня 2007 року, зареєстрованого в реєстрі за №2406 договору дарування набув у власність (прийняв у дар) частину житлового будинку літ. «А» загальною площею 107,1 кв.м з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , розташованих на земельній ділянці розміром 551 кв.м. В силу положень частини 2 частини 1 статті 57 СК України набуте на підставі договору дарування вказане у договорі нерухоме майно вважається особистою приватною власністю ОСОБА_3 , а оскільки ОСОБА_3 набуто частку нерухомого майна, то приватна власність на житловий будинок літ. «А» загальною площею 107,1 кв.м з надвірними спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 , стала спільною частковою, де частка ОСОБА_3 рівна .
Після набуття на підставі договору дарування права власності на частину житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯД №984371 від 12 серпня 2008 року на земельну ділянку площею 0,0270 га цільового призначення «для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель», кадастровий номер 5110600000:01:036:0418 за вказаною адресою.
За час шлюбу ОСОБА_3 отримав проєктно-дозвільні документи на виконання будівельних робіт, після проведення яких пред`явив до прийняття в експлуатацію об`єкт, що мав такі основні показники: загальна площа приміщень адміністративно-торговельної будівлі 171,5 кв.м, в тому числі торгівельна площа 60,2 кв.м, площа офісу 88,4 кв.м; об`єкт було прийнято в експлуатацію Актом державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту від 28 листопада 2008 року.
Надалі, на підставі рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради від 04 грудня 2008 року №1608 ОСОБА_3 замість договору дарування від 09 липня 2007 року реєстраційний номер 2406, видано виконавчим комітетом Ізмаїльської міської ради Свідоцтво про право власності, серія НОМЕР_3 від 17 грудня 2008 року на об`єкт: будинок житловий – будівля (адміністративно-торговельна будівля), що складається з літ. «А» - будинок житловий» загальною площею 59,6 кв.м, житловою площею 39,2 кв.м; літ. «Б» - будівля, загальною площею 171,5 кв.м, літ. «Г», «Е», «К», «Н» - сараї, літ. «Ж», «Д» - вбиральня, №1-12 надвірні споруди, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 на праві приватної спільної часткової власності, розмір частки (частка складається із: літ. «Б» загальною площею 171,5 кв.м).
На підставі вказаного Свідоцтва про право власності, серія НОМЕР_3 від 17 грудня 2008 року КП «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» проведено 19 грудня 2008 року за реєстраційним номером 16932409 реєстрацію права власності ОСОБА_3 (приватна спільна часткова, частка ) на будинок за адресою: АДРЕСА_1 .
Суд звертає увагу на те, що державна реєстрація частки ОСОБА_3 бюро технічної інвентаризації на об`єкт проведена 19 липня 2007 року як на «будинок» після договору дарування та проведена 19 грудня 2008 року як на «будинок» після видачі замість договору дарування свідоцтва про право власності. 
Отже, в силу положень частини 2 частини 1 статті 57 СК України набута на підставі договору дарування частка житлового будинку з надвірними спорудами вважалася особистою приватною власністю ОСОБА_3 ; за час шлюбу дана частка житлового будинку перебудована та прийнята в експлуатацію як адміністративно-торговельна будівля загальною площею 171,5 кв.м; ОСОБА_3 замість договору дарування видано свідоцтво про право власності на частку об`єкту: будинок житловий – будівля (адміністративно-торговельна будівля); державна реєстрація права спільної часткової власності (частка ) ОСОБА_3 проведена як на «будинок».
За таких обставин, виникнення права спільної сумісної власності подружжя на майно, що належало ОСОБА_3 на праві особистої приватної власності та було перебудоване за час шлюбу, може мати місце у разі доведення обставин, передбачених положеннями частини 1 статті 62 СК України (істотне збільшення у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя).
При цьому, слід враховувати, що об`єкт нерухомого майна, за адресою: АДРЕСА_1 :
об`єкт: житловий будинок літ. «А» загальною площею 107,1 кв.м з надвірними спорудами зареєстрований 17 липня 2007 року на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_3 (частка ) та іншої особи співвласника (частка );
об`єкт: будинок житловий літ. «А» загальною площею 59,6 кв.м. з надвірними спорудами – будівля (адміністративно-торговельна будівля) літ. «Б» загальною площею 171,5 кв.м зареєстрований 19 грудня 2008 року на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_3 (частка ) та іншої особи співвласника (частка ). 
ОСОБА_3 (частка ) та інший співвласник (частка ) поділ майна, що є у спільній частковій власності, з припиненням у результаті поділу між співвласниками права спільної часткової власності на нього, як то передбачено положеннями статті 367 ЦК України, не провели. 
Дійсно у кожного із співвласників нерухомого майна, що після видачі ОСОБА_3 у 2008 році замість договору дарування свідоцтва про право власності на частку об`єкту: будинок житловий – будівля (адміністративно-торговельна будівля), фактично знаходяться у володінні та користуванні певні приміщення будівель літ. «А» та літ. «Б» та надвірні споруди, проте до поділу в натурі майна, що продовжує обліковуватись на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 та іншої особи співвласника, говорити про те, що ОСОБА_3 є власником будівлі (адміністративно-торговельної будівлі) загальною площею 171,5 кв.м, що у технічній документації позначена літ. «Б», безпідставно, так як дана будівля як окремий об`єкт права власності (частка 1/1) не був та не є зареєстрований за ОСОБА_3 . Відтак, до поки не буде проведено поділ об`єкту права спільної часткової власності в натурі, право на такий об`єкт потенційно завжди матиме інший співвласник (власник іншої частки).
Суд звертає увагу, що ні за первісним, ні за зустрічним позовом не було залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача за первісним позовом/позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 особи, яка наразі зареєстрована співвласником частки об`єкту, за адресою: АДРЕСА_7 (раніше АДРЕСА_6 . Така особа не є відповідачем за вимогами про поділ майна між колишнім подружжям, проте судове рішення в частині, зокрема, об`єкту за адресою: АДРЕСА_1 впливає на її права або обов`язки як співвласника об`єкту. 
Надалі після отримання замість договору дарування свідоцтва про право власності на частку об`єкту: будинок житловий – будівля (адміністративно-торговельна будівля) ОСОБА_3 за час шлюбу отримав проєктно-дозвільні документи на виконання будівельних робіт, після проведення яких пред`явив до прийняття в експлуатацію об`єкт, що мав такі основні показники: торгово-складська частина адміністративно-торгового будинку загальною площею 101,1 кв.м за адресою: АДРЕСА_5 .
29 жовтня 2010 року Інспекція державного архітектурно-будівельного контрою в Одеській області видала ФОП ОСОБА_3 Сертифікат відповідності №15001305 закінченого будівництвом об`єкта (окремого пускового комплексу): Торгово-складська частина адміністративно-торгового будинку загальною площею 101,1 кв.м за адресою: АДРЕСА_5 . Підстава: Акт готовності об`єкту до експлуатації від 29 жовтня 2010 року (Дозвіл на виконання будівельних робіт виданий інспекцією ДАБК в Одеській області 26 грудня 2008 року №1099; будівельно-монтажні роботи виконано у період з грудня 2008 року по жовтень 2010 року).
На замовлення ОСОБА_3 виготовлено 15 вересня 2010 року технічний паспорт на об`єкт за адресою: АДРЕСА_1 , до складу об`єкту входить, зокрема: літ. «Б» - адміністративно-торговельна будівля (1-поверх площа 83,1кв., 2-поверх 88,4 кв.м, всього 171,5 кв.м), літ. «О» - торгово-складська будівля (1-поверх 48,4 кв.м, 2-поверх 51,7 кв.м, всього 100,1 кв.м).
Згідно Висновку №20 судової будівельно-технічної експертизи від 12 січня 2017 року, складеного судом експертом Гончар Н.В., зокрема, вказано, що нежитлові приміщення літ. «Б» та літ. «О» зблоковані та розташовані на перетині АДРЕСА_6 ) на виїзді з міста у приватному секторі на території зі сформованою індивідуальною забудовою та мережею інженерних комунікацій.
Згідно Висновку №092/2017 повторної судової оціночно-будівельної та земельно-оціночної експертизи від 18 жовтня 2017 року, складеного експертом ПП «Одеський науково-дослідний центр експертних досліджень ім. Скибінського С.С.», зокрема, вказано, що на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_7 (раніше АДРЕСА_6 розташовані будівлі: об`єкт нерухомості літ. «Б», об`єкт нерухомості літ. «О», які на момент проведення огляду зблоковані.
Проте, замість виданого ОСОБА_3 виконавчим комітетом Ізмаїльської міської ради Свідоцтва про право власності, серія НОМЕР_3 від 17 грудня 2008 року на об`єкт: будинок житловий – будівля (адміністративно-торговельна будівля), що складається з літ. «А» - будинок житловий» загальною площею 59,6 кв.м, житловою площею 39,2 кв.м; літ. «Б» - будівля, загальною площею 171,5 кв.м, літ. «Г», «Е», «К», «Н» - сараї, літ. «Ж», «Д» - вбиральня, №1-12 надвірні споруди, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 на праві приватної спільної часткової власності, розмір частки (частка складається із: літ. «Б» загальною площею 171,5 кв.м), 
на час виникнення спору та його вирішення судом ОСОБА_3 уповноваженим на то органом не видано Свідоцтво про право власності (інший правовстановлюючий документ) на об`єкт: будинок житловий – будівля (адміністративно-торговельна будівля), що складається з літ. «А» - будинок житловий» загальною площею 59,6 кв.м, житловою площею 39,2 кв.м; літ. «Б» - будівля, загальною площею 171,5 кв.м, літ. «О» - будівля (торгово-складська будівля) загальною площею 101,1 кв.м, літ. «Г», «Е», «К», «Н» - сараї, літ. «Ж», «Д» - вбиральня, №1-12 надвірні споруди, розташований за адресою: АДРЕСА_7 (раніше АДРЕСА_6 , що належить ОСОБА_3 на праві приватної спільної часткової власності, розмір частки (частка складається із: літ. «Б» загальною площею 171,5 кв.м, літ. «О» загальною площею 101,1 кв.м).
Отже, на час виникнення спору та його вирішення судом зареєстрована на праві власності ОСОБА_3 частка об`єкта: будинок житловий – будівля (адміністративно-торговельна будівля), за адресою: АДРЕСА_7 (раніше АДРЕСА_6 ) істотно змінилася, добудовано літ. «О» - торгово-складська будівля (1-поверх 48,4 кв.м, 2-поверх 51,7 кв.м, всього 100,1 кв.м); з висновків наявних в справі судово-будівельних експертиз вбачається, що приміщення літ. «Б», літ. «О» зблоковані.
ОСОБА_3 не має правовстановлюючого документу на об`єкт (1/2 частку), у склад якого входить літ. «Б» - будівля, загальною площею 171,5 кв.м, літ. «О» - будівля (торгово-складська будівля) загальною площею 101,1 кв.м.
В силу положень статті 331 ЦК України через відсутність державної реєстрації права власності на об`єкт за адресою: АДРЕСА_1 , у склад якого входить літ. «Б» - будівля, загальною площею 171,5 кв.м, літ. «О» - будівля (торгово-складська будівля) загальною площею 101,1 кв.м (літ. «Б» та літ. «О» технічно є зблокованими) у ОСОБА_3 не виникло право власності на об`єкт за адресою: АДРЕСА_1 , у склад якого входить літ. «Б» - будівля, загальною площею 171,5 кв.м, літ. «О» - будівля (торгово-складська будівля) загальною площею 101,1 кв.м.
У розумінні статті 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації; до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі його будівництва (створення майна).
В силу визначеного статтею 13 ЦПК України принципу диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках; учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства та встановлених судом обставин, які входять до предмета доказування, 
позовні вимоги первісного позову ОСОБА_1 про визнання спільним майном подружжя адміністративно-торговельних та товарно-складських приміщень, що складаються з літ. «Б» та літ. «О», розташовані по АДРЕСА_1 , які складають частину об`єкта нерухомості, розташованого по АДРЕСА_1 ; визнання в порядку поділу як майна подружжя за ОСОБА_1 права власності на вказаного об`єкта не підлягають задоволенню;
рівно як і не підлягають задоволенню позовні вимоги зустрічного позову ОСОБА_3 про визнання за ним права особистої приватної власності на частину адміністративно-торговельної будівлі, розташованої по АДРЕСА_1 , що складається з літ. «Б» та літ. «О»,
оскільки відсутня державна реєстрація права власності на об`єкт за адресою: АДРЕСА_1 , у склад якого входить літ. «Б» - будівля, загальною площею 171,5 кв.м, літ. «О» - будівля (торгово-складська будівля) загальною площею 101,1 кв.м.
З огляду на підстави, з яких апеляційний суд відмовляє у задоволенні вимог, не надається у даному судовому рішенні для уникнення преюдиційності оцінка наявності або відсутності обставин (фактів) виникнення на підставі статті 62 СК України права спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_1 як подружжя на майно, що належало ОСОБА_3 (набуте ОСОБА_3 за час шлюбу на підставі договору дарування). 
З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині вимог, підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в позові. 
В судовому засіданні 05 березня 2026 року апеляційний суд закінчив з`ясування обставин і перевірку їх доказами, надав учасникам справи можливість виступити у судових дебатах та перейшов до стадії ухвалення судового рішення за результатами апеляційного провадження. З огляду на складність справи, навантаження, тривалі відключення електроенергії ухвалення та проголошення судового рішення відкладено на 24 березня 2026 року, потому через відпустку суддів Погорєлової С.О. і Сєвєрової Є.С. відкладено на 14 квітня 2026 року, потому через лікарняний судді Погорєлової С.О. відкладено на 21 квітня 2026 року.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд –
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.
Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, поділ майна подружжя, в частині вимог зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю – щодо об`єкта, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , - скасувати.
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання спільним майном подружжя адміністративно-торговельних та товарно-складських приміщень, що складаються з літ. «Б» та літ. «О», розташовані по АДРЕСА_1 , які складають частину об`єкта нерухомості, розташованого по АДРЕСА_1 ; про визнання права власності на об`єкта нерухомості, розташованого по АДРЕСА_1 , який складає частину адміністративно-торговельних та товарно-складських приміщень, що складаються з літ. «Б» та літ. «О», розташовані по АДРЕСА_1 , – відмовити.
В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 про визнання права особистої приватної власності на частину адміністративно-торговельної будівлі, розташованої по АДРЕСА_1 , що складається з літ. «Б» та літ «О», - відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. 
Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повну постанову складено 21 квітня 2026 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді С.О.Погорєлова 

Є.С.Сєвєрова