КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 року місто Київ
єдиний унікальний номер справи: 375/2062/23
номер провадження: 22-ц/824/4928/2026
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: 
головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),
суддів: Невідомої Т.О., Нежури В.А., 
за участю секретаря - Габунії М.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - адвоката Хитрової Любові Володимирівни на ухвалу Рокитнянського районного суду Київської області від 04 листопада 2025 року у складі судді Штифорук О.В., у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
В С Т А Н О В И В:
У грудні 2023 року акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг від 18 червня 2016 року у розмірі 83 072 грн 89 коп. станом на 26 листопада 2023 року та судові витрати у розмірі 2 684 грн 00 коп.
Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 04 листопада 2025 року провадження у справі за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 закрито на підставі п.7 ч.1 ст.255 ЦПК України.
Роз`яснено позивачу, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, представник АТ КБ «Приватбанк» - адвокат Хитрова Л.В. подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання щодо зупинення провадження у справі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що предметом позову є стягнення заборгованості по кредиту. Зобов`язання боржника по сплаті кредиту входять до складу спадщини, оскільки обов`язок по поверненню кредитних коштів не є нерозривно пов`язаним з особою померлого боржника. Вказує, що суд першої інстанції правильно зазначив, що ЦПК України не містить норм, які б передбачали здійснення провадження у справах щодо осіб, які померли до відкриття провадження у справі. Проте ЦПК України визначає порядок процесуального правонаступництва лише у тих справах, де сторона - учасник процесу вибула з певних причин, у тому числі й у зв`язку зі смертю після відкриття провадження у справі.
Вказує, що процесуальне правонаступництво у разі смерті фізичної особи в порядку ст.55 ЦПК України можливе шляхом залучення правонаступника померлої сторони (учасника) та лише за умови, що смерть фізичної особи настала після звернення позивача до суду та відкриття провадження у справі, адже залучення правонаступників особи, яка померла до відкриття провадження у справі, суперечить принципам цивільного судочинства, є порушенням прав, свобод та інтересів третіх осіб.
Зазначає, що провадження у справі відкрито 24 червня 2024 року, тобто ще до смерті ОСОБА_1 , а тому він на момент смерті вже мав статус учасника справи, що в свою чергу передбачає процесуальне правонаступництво. Вважає, що оскільки спірні матеріальні правовідносини допускають правонаступництво, провадження у справі підлягає зупиненню до залучення до участі у справі правонаступника (правонаступників) ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а не закриттю провадження у справі.
Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.
Відповідно до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно з положеннями ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Однак суд першої інстанції належним чином вимог закону не виконав, прийняв судове рішення без дотримання норм процесуального права.
Постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі, суд першої інстанції керувався п.7 ч.1 ст.255 ЦПК України й виходив із того, що оскільки відповідач ОСОБА_1 помер до відкриття провадження у справі, а цивільне-процесуальне законодавство України не містить норм, які б передбачали здійснення провадження у справах щодо осіб, які померли до відкриття провадження в справі, то провадження у справі підлягає закриттю з підстав, передбачених п.7 ч.1 ст. 255 ЦПК України, у зв`язку з тим, що настала смерть фізичної особи, а саме відповідача ОСОБА_1 . 
Проте з вказаними висновками суду першої інстанції погодитись не можна з таких підстав.
З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 24 червня 2024 року відкрито провадження у справі за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (а.с.123).
22 жовтня 2025 року до Рокитнянського районного суду Київської області від Таращанського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області надійшов лист з інформацією, що в архіві відділу виявлено актовий запис про смерть № 324, складений 21 серпня 2025 року Сектором державної реєстрації актів цивільного стану Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.136).
Відповідно до п.1, ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва (п.7 ч.1 ст.255 ЦПК України).
Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 червня 2022 року у справі № 932/11378/20-ц (провадження № 61-2722св22) наведено такі правові висновки.
У разі встановлення судом обставин, які підтверджують, що фізична особа - відповідач у справі помер до пред`явлення позову, потрібно враховувати таке.
Відповідно до ст.25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи.
Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. У випадках, встановлених законом, здатність мати окремі цивільні права та обов`язки може пов`язуватися з досягненням фізичною особою відповідного віку.
Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.
У ч.1 ст.47 ЦПК України передбачено, що здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.
Системний аналіз вказаних норм права, а також положень ч.1, 2, 4 ст.25, ч. 1 ст.26 ЦК України та ч.2 ст. 48 ЦПК України, дозволяє дійти висновку про те, що на момент звернення із позовом до суду відповідач у справі має бути живим. В іншому випадку провадження у справі не може бути відкрито, а відкрите - підлягає закриттю, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України). 
Цивільне-процесуальне законодавство України не містить норм, які б передбачали здійснення провадження у справах щодо осіб, які померли до відкриття провадження у справі (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 07 квітня 2020 року у справі № 473/1433/18 (провадження № 14-35цс20).
Однак суд першої інстанції, поклавши в основу оскаржуваної ухвали висновок про смерть відповідача до відкриття провадження у справі, дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для закриття провадження відповідно до п.7 ч.1 ст.255 ЦПК України, оскільки за таких обставин застосуванню підлягали б положення п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, так як справа за позовом до особи, яка померла до відкриття провадження, не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
При цьому колегія суддів враховує, що як встановлено вище, 22 жовтня 2025 року до Рокитнянського районного суду Київської області від Таращанського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області надійшов лист з інформацією, що в архіві відділу виявлено актовий запис про смерть № 324, складений 21 серпня 2025 року Сектором державної реєстрації акті в цивільного стану Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до п.1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, з подальшими змінами, (далі - Правила) підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть; б) фельдшерська довідка про смерть; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. 
Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил визначено, що заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті чи виявлення трупа, а в разі неможливості одержання лікарського свідоцтва про смерть, фельдшерської довідки про смерть - не пізніше п`яти днів.
Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені пунктом 2 цієї глави, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться в день звернення заявника за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання (п.1 глави 5 розділу III Правил).
Аналіз цих Правил вказує на те, що дата складення актового запису про смерть не обов`язково збігається з днем фактичної смерті особи, оскільки державна реєстрація смерті є формою її офіційного визнання і підтвердження державою та здійснюється на підставі документів, визначених законом, після настання самого факту смерті. 
Згідно з ч.1 ст.55 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.
Тлумачення ч.1 ст.55 ЦПК України свідчить, що процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку із вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.
Процесуальне правонаступництво можливе виключно в разі, коли відповідач на момент відкриття провадження мав цивільну процесуальну дієздатність, однак помер після відкриття провадження у цивільній справі (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2018 року у справі № 183/4229/14-ц (провадження № 61-5330св18).
Оскільки відповідно до ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється саме в момент її смерті, вирішальне значення для застосування положень ст.ст. 55, 255 ЦПК України та з`ясування можливості процесуального правонаступництва у справі має саме дата смерті особи (або оголошення її померлою), а не дата державної реєстрації цього факту. 
Проте суд першої інстанції цих обставин не встановив, день смерті відповідача належними доказами не з`ясував, а тому передчасно поклав в основу своїх висновків лише дату складення актового запису про смерть від 21 серпня 2025 року.
Крім того, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позов подано до ОСОБА_1 , і саме такі анкетні дані відповідача підтверджуються сукупністю матеріалів справи та актовим записом про смерть. Натомість в оскаржуваній ухвалі зазначено ОСОБА_2 , що вказує на допущену судом описку.
Таким чином судом першої інстанції не повно з`ясовано усі обставини, що мають значення для справи, допущено порушення норм процесуального права, оскільки суд не встановив фактичний день смерті відповідача, не перевірив належним чином його анкетні дані, передчасно ототожнив дату складення актового запису про смерть із моментом смерті та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст.255 ЦПК України та, в залежності від фактичних обставин не перевірив можливість залучення до участі у справі правонаступника відповідача.
Відповідно до положень ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, тому вона підлягає скасуванню на підставі ст.379 ЦПК України, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.
З таких обставин апеляційна скарга представника АТ КБ «Приватбанк» - адвоката Хитрової Л.В. підлягає задоволенню частково. 
Керуючись ст.ст.374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах, 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу представника акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - адвоката Хитрової Любові Володимирівни задовольнити частково.
Ухвалу Рокитнянського районного суду Київської області від 04 листопада 2025 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів. У випадку проголошення лише вступної і резолютивної частини, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 31 березня 2026 року. 

Головуючий

Судді: