Справа № 136/50/26
провадження № 2/136/21/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 квітня 2026 року    м. Липовець
Липовецький районний суд Вінницької області
у складі головуючого судді Кривенка Д.Т.,
за участю секретаря судового засідання Марчук Н.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець, у загальному позовному провадженні, цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на частини нерухомого майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі позивач), через представника, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач), в якому просила:
- Визнати нерухоме майно, зокрема житловий будинок з господарськими будівлями
та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 та земельну ділянку - земельної ділянки площею 0,1000 гектарів у межах згідно планів, кад.№ 0522210100:01:004:0470 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) під вказаним будинком - майном спільної сумісної власності подружжя.
- Провести розподіл спільного майна подружжя, яке є об?єктом спільної сумісної власності подружжя, визнавши за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнавши за Позивачем право власності на 1/2 частину житлового будинку із по господарськими спорудами, з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,1000 гектарів у межах згідно планів, кад.№ 0522210100:01:004:0470 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) під вказаним будинком та стягнути із відповідача понесені позивачем судові витрати.
Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами.
20.06.2004 року Позивач, ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), та Відповідач, ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), уклали шлюб. Від їх спільного проживання є двоє дітей: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ). Наразі вони не проживають разом.
31.01.2006 року за договором купівлі-продажу було придбано житловий будинок з господарськими спорудами у м. Липовець, Вінницької області. Договір був посвідчений нотаріусом і зареєстрований 20.02.2006 року. У подальшому на обслуговування будинку була надана земельна ділянка площею 0,1000 га, що оформлена на ім`я Відповідача.
Будинок, хоча і оформлений на Відповідача, є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки був придбаний за спільні кошти, зокрема, за заробітну плату Позивача, який перебував у декретній відпустці.
Наразі між сторонами виник спір щодо права власності на частку у набутому під час шлюбу майні. Позивач вимагає визнати за нею частку житлового будинку з господарськими спорудами та земельної ділянки площею 0,1000 га, оскільки це майно є спільною сумісною власністю подружжя. Відповідно до ст. 120 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку переходить до особи, яка набуває право власності на будинок, що на ній розташований.
Ухвалою суду від 11.02.2026 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у загальному позовному провадженні з викликом сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву.
Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав.
Сторонами не врегульовано спір до судового розгляду.
Ухвалою суду від 18.03.2026 закрито підготовче провадження в справі та призначено її до судового розгляду по суті.
У судове засідання позивач та її представник не з`явились, останній у своїй заяві просив про розгляд справи без його та позивача участі, наполягають на задоволені позовних вимог та просять їх задовольнити. 
Суд, дослідивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини.
Згідно свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 8) слідує, що 20.06.2004 Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції між сторонами було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис №878. 
Від спільного проживання однією сім`єю із відповідачем, у сторін є спільні діти, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 (а.с.9).
Як зазначено у позовній заяві, на даний час сторони, як чоловік та дружина, не проживають, а за час сумісного життя однією сім`єю у зареєстрованому шлюбі, згідно договору купівлі- продажу, зареєсрованого в реєстрі за № 103, 31.01.2006 р. ОСОБА_2 було придбано один цілий жилий будинок з господарськими будівлями, що розташований в АДРЕСА_1 . Вказаний жилий будинок з господарськими будівлями, що відчужується, належить Продавцю на підставі свідоцтва про право на спадину за законом, виданого Липовецькою державною нотаріальною конторою 24 січня 2002 року за реєстровим №120, зареєстрованого в Комунальному підприємстві "Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації" 25 січня 2002 року в реєстрову книгу № 5, за реєстровим №1144. Відповідно до відомостей, викладених у довідці-характеристиці, виданій КІ "ВООБТІ" 27 січня 2006 року №5, на земельній ділянці розташовані: будинок з прибудовою, літера "А", 1959 року побудови, житловою площею 17,7 кв.м., та господарські будівлі: сарай "В", потріб "Г", огорожа №1 №2 (а.с.10).
20.02.2006 вищевказаний договір купівлі-продажу було зареєстровано Вінницьким обласним об`єднаним бюро технічної інвентаризації за гр. ОСОБА_2 і записано в реєстрову книгу №5 за реєстровим №1144 будинковолодіння АДРЕСА_1 в цілому складається з житлового будинку і господарських будівель (а.с.12).
В подальшому на обслуговування вказаного будинку відповідачу було надано земельну ділянку площею 0,1000 гектарів у межах згідно плану, кад.№ 0522210100:01:004:0470, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), право власності на яку ним було оформлено державним актом на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯБ№701073 від 11.04.2007 року (а.с.13).
Даний будинок є спільною сумісною власністю сторін спору, хоч згідно правовстановлюючих документів вони оформлені на ОСОБА_2 за спільною згодою. Вказаний житловий будинок було побудовано за рахунок спільних коштів сторін спору, як подружжя. 
На час придбання будинку Позивач перебувала у декретній відпустці по догляду за їх малолітнім сином, а до цього працювала вчителем біології в Вірбівській ЗОШ Липовецького р-ну Вінницької області та мала дохід, зокрема отримувала заробітну плату за рахунок якої, також було придбано даний будинок.
Відповідно до довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості (а.с. 14) вбачається, що оціночна вартість об`єкти житловго будинку – 412607, 66 грн, оціночна вартість земельної ділянки – 130984, 59 грн.
Позивач стверджує, що між нею та її колишнім чоловіком виник спір щодо визнання права власності на частку в набутому під час шлюбу житловому будинку.
Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.
Статею120 Земельного кодексу України, яка визначає, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об?єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.
Судом було встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі в період з 02.06.2004 р. по данний час і під час шлюбу 31.01.2006 р. було куплено житловий будинок за договором купівлі- продажу та за взаємною згодою було записано на гр. ОСОБА_2 . Житловий будинок є спільною сумісною власністю сторін спору, хоч згідно правовстановлюючих документів вони оформлені на ОСОБА_2 . Вказаний житловий будинок було побудовано за рахунок їх спільних коштів, як подружжя та в подальшому на обслуговування вказаного будинку Відповідачу було надано земельну ділянку площею 0,1000 гектарів у межах згідно плану, кад.N? 0522210100:01:004:0470, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).
Суд зауважує, що сам по собі факт того, що майно набуте подружжям у шлюбі зареєстровано на праві власності за одним із подружжя, не спростовує поширення на таке майно правового режиму спільного майна подружжя, оскільки за змістом 60 СК право спільної сумісної власності на майно виникає у обох з подружжя одночасно.
Судом було встановлено, що сторонами не спростовано презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.
Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу, а відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.
В силу приписів ч. 1 ст. 71 СК України передбачено, що майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.
Судом було встановлено, що виходячи з позовної вимоги позивача про розподіл спільного майна подружжя, яке є об`єктом спільної сумісної власності, визнавши за позивачем право власності на 1/2 частину житлового будинку із по господарськими спорудами, з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,1000 гектарів у межах згідно планів, кад.№0522210100:01:004:0470 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) під вказаним будинком та враховуючи відсутність заперечень відповідача про порядок поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, позивач фактично просить суд поділити майно на засадах рівності часток подружжя.
Суд, оцінивши подані позивачем докази, вважає їх належними, допустимими та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається позивач, і які не оспорює відповідач, а в сукупності на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи.
Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на частини нерухомого майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, ґрунтуються на нормах чинного законодавства, а тому підлягають задоволенню.
Суд, вирішуючи питання судових витрат керується ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно з якою судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Отже, з огляду на те, що позов задоволено, а тому суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у вигляді судового збору сплаченого позивачем при подачі до суду позову.
Керуючись ст.ст. 259, 264, 265, 273, 274, 279, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на частини нерухомого майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя - задовольнити.
Визнати нерухоме майно, окрема житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 та земельну ділянку - земельної ділянки площею 0,1000 гектарів у межах згідно планів, кадастровий номер 0522210100:01:004:0470 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1  - майном спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Визнати за ОСОБА_1 право власності на частину житлового будинку із по господарськими спорудами, що розташований в АДРЕСА_1  (загальною площею 39.40 кв.м., житловою площею 17.70 кв.м.), що складається із будинку - літ.А,, та господарських будівель: сарай 2В», погріб «Г», огорожа № 1 №2.) та земельної ділянки площею 0,1000 гектарів у межах згідно планів, кадастровий номер 0522210100:01:004:0470 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3394 (три тисячі триста дев`яносто чотири) грн. 20 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано учасниками справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30-ти днів до Вінницького апеляційного суду, а зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому рішення не було вручено в день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо скарга подана протягом 30-ти днів із дня вручення повного рішення суду.

Учасники цивільної справи:
Позивач -  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 );
Відповідач -  ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ).

Суддя Дмитро КРИВЕНКО