ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 688/3784/25
Провадження № 33/820/178/26

Суддя Хмельницького апеляційного суду Топчій Т.В., розглянувши у відкритому засіданні в місті Хмельницькому за участю секретаря Мельничук К.С., захисника Рівнячка Л.С., апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 січня 2026 року, якою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 , 
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, - 
в с т а н о в и л а:
Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені суддею обставини.
Постановою суду встановлено, що 13 серпня 2025 року о 08 год 16 хв, в м. Шепетівка по вул. Пяскорського, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Mazda 323», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, стан алкогольного сп`яніння зафіксовано на місці зупинки транспортного засобу на прилад «Драгер 6810», результат огляду становить 0,35 ‰, чим порушив п.2.9 «а» ПДР.
Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 січня 2026 року скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч.1 КУпАП, відносно нього закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Вважає, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної постанови неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.
Зазначає, що 13.08.2025 року працівники поліції безпідставно зупинили транспортний засіб марки «Mazda 323» д.н.з.  НОМЕР_1 , який належить  ОСОБА_2 , оскільки з його боку жодних порушень Правил дорожнього руху допущено не було. Навпаки він виконав вимогу працівника поліції про зупинку, надав йому відповідні документи, вказав мету слідування та маршрут а також відповів на всі поставлені запитання, що вбачається із матеріалів відео фіксації.
Крім того зазначає, що працівники поліції порушили встановлену процедуру проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння. Після того як  ОСОБА_1 висловив згоду пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу із використанням спеціального технічного засобу, працівник поліції почав наполягати на його відмові від проходження такого огляду. На переконання  ОСОБА_1 , така поведінка була зумовлена відсутністю відповідного приладу, який згодом доставив інший працівник поліції.
Звертає увагу суду на те, що під час підготовки приладу «Драгер 6810» йому не було надано можливості переконатись, що прилад активовано та на дисплеї відсутні будь-які показники вмісту алкоголю від іншого використання а також самостійно розпакувати мундштук.
Також не відповідає дійсності інформація, зазначена у роздруківці технічного приладу «Drager Alcotest 6810», зокрема щодо проведення обстеження 13.08.2025 року о 08 год. 29 хв. На думку заявника, це свідчить про можливе стороннє втручання в роботу зазначеного приладу. Разом з тим, в матеріалах провадження наявна розписка про інформування ОСОБА_1 про порядок застосування спеціального технічного приладу «Drager Alcotest 6820», водночас в протоколі та акті зазначений прилад «Drager Alcotest 6810».
Посилається на те, що до протоколу серії ЕПР 1 №421460 від 13.08.2025 року не долучено Інструкції з експлуатації приладу «Drager Alcotest 6810», у відповідності до якої умовою правильної роботи приладу є суворе дотримання вимог, що наведені у розділі «Інтервали технічного обслуговування», якими передбачено піврічне проходження калібрування приладу.
Також звертає увагу і на те, що відповідно до офіційної інформації інтернет-сайту МОЗ України дія свідоцтва про державну реєстрацію №7361/2007 згідно з наказом МОЗ України від 10.02.2010 року №95 приладу «Drager Alcotest 6810» закінчилася ще 10.02.2015 року. Водночас в матеріалах справи відсутнє свідоцтво про повірку газоаналізатора «Drager Alcotest 6810», що не дозволяє стверджувати про відповідність вимогам ДСТУ 8950:2019 Метрологія.
Зауважує, що як на доказ вчинення ОСОБА_1 інкримінованого правопорушення, серед іншого суд послався і на роздруківку результату тестування за допомогою приладу «Drager Alcotest 6810» від 15.07.2025 року. Водночас такої в матеріалах провадження не існує.
Зазначає, що на відеозаписах події, що містяться на оптичному диску відсутній цифровий підпис як їх автора, так і особи, уповноваженої на виготовлення даних копій, а тому вони є недопустимими доказами в розумінні ст.74 КАС. Окрім того, до матеріалів справи не додано і носія на якому безпосередньо здійснювався запис правопорушення, який є оригіналом такого електронного доказу.
Крім того, під час проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння було порушено право на захист ОСОБА_1 , не надано можливість користуватися юридичною допомогою адвоката, а також не роз`яснено права і обов`язки, що передбачені ст.268 КУпАП.
Також ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 січня 2026 року. В обґрунтування поважності причин його пропуску зазначає, що лише 02.02.2026 року в суді першої інстанції захисником Рівнячком Л.С. було отримано копію оскаржуваної постанови, зі змісту якої він дізнався про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні інкримінованого правопорушення.
Позиції учасників апеляційного провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Під час апеляційного перегляду справи захисник Рівнячок Л.П. та Коробенюк О.П. підтримали доводи апеляційної скарги, просив скасувати постанову суду з підстав викладених у ній.
Заслухавши сторону захисту, перевіривши матеріали адміністративної справи, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Мотиви суду.

Відповідно до ст. 294 ч. 2 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Як убачається з матеріалів справи, у судовому засіданні під час проголошення вступної та резолютивної частини постанови ОСОБА_1 та його захисник Рівнячок Л.П. присутніми не були. Після отримання захисником копії оскаржуваної постанови в суді 02.02.2026 року було подано апеляційну скаргу, а отже строк на апеляційне оскарження було пропущено з поважних причин і він підлягає поновленню.
Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
Вимоги ст.ст. 252, 280 КУпАП регламентують, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суд при її розгляді дотримався зазначених вимог закону.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Відповідно до п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно ст. 130 ч. 1 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, досліджених як судом першої інстанції, так і апеляційним судом. Зокрема відомостями із:
- протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 421460 від 13 серпня 2025 року, згідно якого 13 серпня 2025 року о 08 год 16 хв, в м. Шепетівка по вул. Пяскорського, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Mazda 323», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, стан алкогольного сп`яніння зафіксовано на місці зупинки транспортного засобу на прилад «Драгер 6810», результат огляду становить 0,35, чим порушив п.2.9 «а» ПДР (а.с.1);
- роздруківки тесту на стан алкогольного сп`яніння, проведеного 13 серпня 2025 року об 08 год. 29 хв. за допомогою приладу Drager Alcotest 6810, згідно якого у ОСОБА_1 виявлено 0,35 ‰алкоголю (а.с.1);
- акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками: різкий запах алкоголю з порожнини рота, за допомогою «Drager 6810», де зафіксовані результати огляду 0,35‰(а.с.3);
- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 13 серпня 2025 року, відповідно до якого ОСОБА_1 направлявся до Шепетівської міської лікарні для огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с. 2);
- відеозаписів із нагрудних камер поліцейських, що додані на дисках, з яких вбачається факт зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , факт проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу, згоду водія із результатом (0,35‰)та подальшу відмову від проходження огляду в медичному закладі (титульний аркуш справи).
Наведені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.
За результатами апеляційного перегляду провадження апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП.
Посилання ОСОБА_3 на безпідставність зупинки працівниками поліції транспортного засобу, яким він керував, апеляційний суд відхиляє, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 35 ч.1 Закону України Про Національну поліцію поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським, або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.
Згідно частини другої вказаної статті поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.
Із наявних в матеріалах справи відеозаписів вбачається, що у ранню пору доби 13.08.2025 року працівниками поліції був зупинений транспортний засіб «Mazda 323», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . При цьому, поліцейський чітко озвучив підставу зупинки транспортного засобу з посиланням на статтю 35 ч.1 п.3 Закону України «Про Національну поліцію».
Також, з наявних в матеріалах справи відеозаписів вбачається, що працівники поліції висловлювали законні вимоги до ОСОБА_1 , а саме: пред`явити посвідчення водія, документи на транспортний засіб, після чого, у зв`язку з виявленими у нього ознаками алкогольного сп`яніння, запропонували пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку. Отже, зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 була законною, дії працівників поліції відповідаливимогам чинного законодавства.
Окрім того, слід зауважити, що правовий аналіз норм Правил дорожнього руху, незгода водія із причинами зупинки не звільняє водія обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та не впливає на причину зупинки.
Апеляційний суд не погоджується із доводами сторони захисту про порушення працівниками поліції встановленої процедури проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, зокрема про те, що вони схиляли  ОСОБА_1 до відмови від проходження такого огляду.
Як вбачається із відеозапису з нагрудної камери поліцейського, що переглянутий апеляційним судом, при зупинці транспортного засобу працівник поліції дійсно неодноразово пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер». Водночас водій на зазначені пропозиції добровільно погодився та пройшов огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою відповідного приладу. Результат огляду становив 0,35 ‰ алкоголю, з яким  ОСОБА_1 погодився та після цього відмовився від проходження огляду в медичному закладі.
Також із відеозапису не вбачається висловлювань чи дій працівників поліції, які могли б свідчити про введення водія в оману, обмеження його прав або перешкоджання реалізації ним права на проходження огляду в закладі охорони здоров`я. А тому твердження сторони захисту про схиляння  ОСОБА_1 до відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу не спростовують його вини у вчиненні інкримінованого правопорушення та не впливають на правильність висновків суду першої інстанції.
Відеозаписом події спростовуються і доводи  ОСОБА_1 стосовно того, що під час підготовки приладу «Драгер 6810» йому не було надано можливості пересвідчитися в його належному технічному стані, а також самостійно розпакувати мундштук.  ОСОБА_1 було надано мундштук для самостійного розпакування перед проведенням огляду. Крім того, працівник поліції повідомив водію, що прилад є сертифікованим, а також роз`яснив, що за потреби він може ознайомитися з відповідними документами щодо його сертифікації та повірки. Будь-яких зауважень щодо технічного стану приладу, порядку його підготовки до використання чи сумнівів у достовірності його показників під час проведення огляду  ОСОБА_1 не висловлював. 
Апеляційний суд виходить з того, що процедура огляду на стан алкогольного сп`яніння була проведена працівниками поліції відповідно до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Проходження огляду водієм  ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального приладу «Драгер 6810», його погодження із результатом, а також відмова від подальшого проходження огляду в медичному закладі зафіксована в установленому законом порядку, що підтверджується матеріалами провадження.
Враховуючи те, що  ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, апеляційний суд вважає, що працівники поліції правомірно склали щодо нього протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 ч. 1 КУпАП. 
Доводи апеляційної скарги про те, що до протоколу серії ЕПР 1 № 421460 від 13.08.2025 року не було долучено Інструкцію з експлуатації приладу «Drager Alcotest 6810», а відтак відсутні докази дотримання вимог щодо періодичного калібрування приладу, є необґрунтованими.
Відповідно до ст. 256 КУпАП чинним законодавством не передбачено обов`язку долучення до протоколу про адміністративне правопорушення повного тексту інструкції з експлуатації технічного засобу.
Водночас належність і допустимість результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння підтверджується фактом використання сертифікованого приладу, який перебуває на обліку та підлягає обов`язковій періодичній повірці в установленому порядку.
Згідно з даними сертифікату затвердження типу засобів вимірювальної техніки № UA-MI/1-96-2014, виданий фірмі Drager Safety AG & CO. KGaA, Німеччина, на підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Державним комітетом України з питань технічного регулювання та споживчої політики тип засобів вимірювальної техніки «Газоаналізатори Аlcotest …, Interlock XT» затверджено та зареєстровано в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за № У788-14.
Міжповірочний інтервал встановлений під час затвердження типу – 1 рік.
Як вбачається із даних роздруківки приладу приладу «Драгер», ОСОБА_1 проходив огляд за допомогою газоаналізатора Аlcotest 6810 № ARAM-3544 виробник Drager Safety AG and CO. KGaA, Німеччина. Вказаний прилад пройшов останнє калібрування 15 липня 2025 року. Водночас ОСОБА_1 продував вказаний прилад 13 серпня 2025 року, тобто в межах одного року після його калібрування.
Отже, огляд ОСОБА_1 був проведений за допомогою технічного приладу, яким дозволено такий огляд. А тому, суд обгрунтовано поклав в основу доведеності вини ОСОБА_4 результат приладу «Драгер». 
Не є обґрунтованими доводи сторони захисту про те, що дія свідоцтва про державну реєстрацію №?7361/2007 приладу «Drager Alcotest 6810» згідно з наказом Міністерства охорони здоров`я України від 10.02.2010 №?95 закінчилася 10.02.2015 року, оскільки сторона захисту не надала жодних доказів, які б підтверджували закінчення строку дії свідоцтва. Водночас, як убачається із відеозапису події, працівники поліції перед початком огляду запропонували водію ознайомитися зі свідоцтвом про державну реєстрацію приладу, проте він не висловив такого бажання і огляд пройшов за встановленою процедурою. 
Твердження ОСОБА_1 про те, що суд нібито послався на роздруківку результату тестування за допомогою приладу «Drager Alcotest 6810» від 15.07.2025 року, якої в матеріалах провадження не існує є неспроможними, оскільки з роздруківці чеку чітко вбачається, що огляд на стан сп`яніння проводився саме 13.08.25 року. Калібрування «Drager Alcotest 6810» проводилося 15.07.2025 року. 
Як встановлено під час апеляційного розгляду, суд першої інстанції під час складання постанови допустив очевидну описку щодо дати роздруківки, що не впливає на об`єктивність та достовірність результатів огляду і не змінює висновків щодо вчиненого водієм правопорушення.
Апеляційний суд вважає недостатніми аргументи захисту в тій частині, що на оптичному диску відсутній цифровий підпис автора або особи, уповноваженої на виготовлення копій, оскільки чинним законодавством не передбачено обов`язковості підписання відеофайлу з нагрудної камери поліцейського електронним цифровим підписом при направленні до суду на розгляд матеріалів про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Апеляційний суд вважає, що зафіксована на відеозаписах інформація є достатньою та підтверджує обставини, що мають значення для справи та узгоджується з іншими наявними в матеріалах справи доказами. Отже, відеозапис місця події є належним та допустимим доказом по справі. Будь-яких порушень працівниками поліції при виконанні вимог ст.266 КУпАП та Інструкції №1452/735 при проведенні огляду ОСОБА_1 на встановлення факту перебування його в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом, апеляційним судом не встановлено.
Не заслуговують на увагу посилання  ОСОБА_1 на те, що йому не роз`яснювались права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки з переглянутого апеляційним судом відеозапису вбачається, що під час складання протоколу водію були роз`яснені його права, передбачені ст. 63 Конституції України. Окрім того, у протоколі про адміністративне правопорушення та розписці наявний власноручний підпис ОСОБА_1 про ознайомлення його із правами та обов`язками, передбаченими ст.63 КУ та 268 КУпАП.
Крім того, в першій та апеляційній інстанціях  ОСОБА_1   в повній мірі скористався своїми правами передбаченими ст. 268 КУпАП, зокрема, послугами захисника Рівнячка Л.С., також він не був позбавлений можливості висловити свої доводи щодо обставин провадження, висловлювати правову позицію в ході апеляційного перегляду провадження, скористався своїм правом на оскарження постанови суду в апеляційному порядку, а тому відсутні підстави вважати, що було порушено його право на захист.
Інші доводи апеляційної скарги не беруться до уваги та не можуть бути підставою для зміни чи скасування постанови суду.
Протокол про адміністративне правопорушення складений в силу ст.255 КУпАП уповноваженою на те особою, відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, щодо місця, часу вчинення та суті адміністративного правопорушення, повністю узгоджується з даними, які містяться у відеозаписі, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.
Порушень вимог ст.256 КУпАП в редакції, що була чинною на час складання протоколу про адміністративне правопорушення, не встановлено. А відомостей, які піддавали б сумніву достовірність зазначених у протоколі даних про обставини вчинення правопорушення, у справі немає.
Даних про те, що в справі неправильно застосовано норми матеріального права чи допущено порушення норм процесуального права при дослідженні місцевим судом доказів, перевіркою матеріалів справи не встановлено.
Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ст.130 ч.1 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, відповідає положенням ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним скоєному і відповідає відомостям характеризуючим особу правопорушника.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що постанова суду є законною та обґрунтованою, та підстави для її скасування відсутні.
Керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 січня 2026 року щодо  ОСОБА_1 – залишити без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: