ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/345/26 Справа № 205/13125/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Бізяєва Н. О. Суддя у 2-й інстанції - Макаров М. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого – судді Макарова М.О.  
суддів – Городничої В.С., Свистунової О.В.
при секретарі – Пікос А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційними скаргами Акціонерного товариства “Українська залізниця” в особі регіональної філії “Придніпровська залізниця” акціонерного товариства “Українська залізниця” на рішення Новокодацького районного суду м. Дніпра від 02 травня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія “Інтер-Поліс”, Акціонерного товариства “Українська залізниця”, ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія “Інтер-Поліс”, Акціонерного товариства “Українська залізниця”, ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. 
Мотивувала свої позовні вимоги тим, що 18 січня 2023 року на перехресті Криворізьке шосе та вулиця Гербина у м.Дніпро ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом МАЗ 5336А5-320, д/н НОМЕР_1 , 2013 року випуску, VIN: НОМЕР_2 (надалі - МАЗ), не врахував дорожньої обстановки, не обрав безпечну швидкість, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на транспортний засіб DACIA LODGY, д/н НОМЕР_3 , 2013 року випуску, VIN: НОМЕР_4 , (надалі - DACIA) під керуванням ОСОБА_1 (власника). 15 лютого 2023 року Ленінським районним судом м.Дніпропетровська було прийнято рішення по справі про адміністративне правопорушення №205/1277/23, згідно якого суд постановив: ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Своїми діями ОСОБА_3 порушив п.12.1. Правил дорожнього руху України, спричинивши механічні пошкодження транспортному засобу DACIA. Одже власник вказаного пошкодженого автомобіля отримав матеріальну шкоду. Власником транспортного засобу DACIA є ОСОБА_1 (позивач). Власником транспортного засобу МАЗ є АТ «Українська залізниця». У своїй відповіді, на отриману від позивача претензію, AT "Укрзалізниця" не заперечує обставину перебування у своїй власності транспортного засобу МАЗ. ОСОБА_2 , працює в AT "Укрзалізниця" - займає посаду «водій автотранспортних засобів» в штаті структурного підрозділу «Запорізьке моторвагонне Депо» регіональної філії "Придніпровська залізниця". ОСОБА_2 , виконуючи трудові обов`язки водія, 18 січня 2023 року керував транспортним засобом МАЗ. AT "Укрзалізниця" (в особі філії "ЦЗВ" AT "Укрзалізниця") 14 січня 2023 року, для забезпечення транспортного засобу МАЗ, уклала внутрішній договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності зі страховиком - Приватним акціонерним товариством страхова компанія "Інтер-Поліс" (надалі: ПрАТ СК Інтер-Поліс). Таким чином цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу МАЗ станом на момент ДТП (18 січня 2023 року) була застрахована страхувальником - AT Укрзалізниця". 
Позивач 20 січня 2023 року направив до ПрАТ СК "Інтер-Поліс" повідомлення про ДТП та заяву про страхове відшкодування. Після його звернення страховик спрямував до позивача «аварійного комісара» ОСОБА_4 , який 27 січня 2023 року здійснив огляд пошкодженого транспортного засобу DACIA. Позивач побоювався, що: оцінку збитків не буде проведено справедливо у відповідності до вимог закону, виплату страхового відшкодування буде здійснено не в повному обсязі (відносно розміру реальних збитків). Очевидна причина страху - це обставина того, що ПрАТ СК "Інтер-Поліс" є афілійованим підприємством AT "Укрзалізниця". За результатами проведеного 27 січня 2023 року «аварійним комісаром» огляду пошкодженого транспортного засобу DACIA страховик і потерпілий досі не досягли згоди про розмір страхового відшкодування, як того вимагають приписи пункту 36.2 статті 36 ЗУ про ОСЦПВ. Крім того страхова компанія свідомо занизила суму страхового відшкодування, чим порушила права потерпілої особи (про це детально описано нижче). Як стало відомо пізніше (зі змісту листа ПрАТ СК "Інтер-Поліс" №0667 від 10.04.2023р.), на підставі проведеного 27 січня 2023 року огляду «підрядна організація» - TOB «ЕК «ФАВОРИТ АССИСТАНС» на замовлення страховика нібито оформила йому звіт про оцінку збитків. Вказаного звіту позивач не бачив. 
Також позивач не погоджував розмір шкоди, визначений на підставі вказаного звіту. В порядку ст. 106 ЦПК України позивач 02 лютого 2023 року замовив проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи з метою визначення вартості матеріальних збитків, завданих власнику транспортного засобу DACIA внаслідок пошкодження під час ДТП від 18.01.2023 року. Позивач звертався до AT "Укрзалізниця" забезпечити прибуття свого представника для участі у технічному огляді. Також позивач пропонував ОСОБА_2 прибути для участі у технічному огляді. Керуючись ч.1 ст.106 ЦПК України, позивач подає до суду висновок експерта Агутіня В.І. №9462 від 09.02.2023р. в оригіналі, який вважає є належним доказом, який містить інформацію щодо оціненої матеріальної шкоди. Також позивач поніс витрати, пов`язані із проведенням вищезазначеної судової транспортно-товарознавчої експертизи, в розмірі 4500,00 грн. Позивач скористався правом направлення документів на офіційну електронну адресу ПрАТ СК «Інтер-Поліс», яка розміщена на веб сторінки страховика та спрямвав 16.03.2023 сроку заяву про оцінену ним шкоду для здійснення належного страхового відшкодування за полісом ОСЦПВВНТЗ №АР5801960 та надіслав йому копію висновку судового експерта №9462 від 09.02.2023 р. Проте страхова компанія відмовила у виплаті 56 602,92 грн., а виплатило лише 38 236,92 грн. Згідно висновку судового експерта від 09.02.2023 за результатами проведеної експертизи вартість матеріального збитку з урахуванням зносу становить 58 950,87 грн. При цьому вартість відновлюваного ремонту складає 82 603,77 грн. устраховому полісі зазначено: розмір франшизи 0,0 грн.; страхова сума на одногоо потерпілого за шкоду, заподіяна майну – 160 000,00 грн.; строку дії полісу з 15.01.2023 по 14.05.2023 включно. Таким чином, станом на момент подання позову, для обчислення відшкодування вартість запасних частин з урахуванням зносу та без ПДВ становить 9 391,79 грн. Не підлягають зменшенню варість необхідних для ремонту матеріалів (18 606,13 грн.) та вартість ремонтно-відновлювальних робіт (28 605,00 грн.0). 
Розмір страхового відшкодування, який підлягає виплаті потерпілій особі з боку страховика становить 56 602,92 грн. (28605,00+18606,13+9391,79). Страхова компанія виплати позивачу 07.04.2023 року 38 236,92 грн. Обгрунтовуючи розмір непокритої суми витрат на відновлюваний ремонт автомобіля, що підлягає стягненню з АТ «Укрзалізниця», ОСОБА_2 . Фактичний розмір відшкодування з боку страховика повинен становити 56 602,92 грн. Але цих коштів буде не достатньо на покриття витрат, які потерпіла особа мусить зробити для відновлення пошкодженого майна. Таким чином непокрита сума витрат на відновлювальний ремонт автомобіля становить 26000,85 грн. (82603,77-56602,92). Щодо стягнення матеріальної шкоди з АТ «Укрзалізниця», яки є аналогічними з підставами з ОСОБА_2 , та зводяться відповідно до ст.. 1172, 1194 ЦК Украни. Тобто в даному випадку різниця між фактичним розміром шкоди і страховою випалтою утворюється внаслідок того, що страхова компанія обраховує вартість відновлюваного ремонту з урахуванням коефіцієнта зносу транспортного засобу та без урахування ПДВ, тоді як фактичні витрати на ремонт здебільшого перевищують зазначену суму. Таким чином, позивачу мають бути відшкодовані в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджений автомобіль. Щодо підстав для стягнення моральної шкоди з ОСОБА_2 та ПрАТ СК «Інтер-Поліс» та АТ «Укрзалізниця» наступні. Протягом майже року вона зазнає душевні страждання. Відсутність засобу пересування примушує позивача докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Також вона змушена займатися досудовим врегулюванням спору. 
Рішенням Новокодацького районного суду м. Дніпра від 02 травня 2025 року позов задоволено частково та ухвалено:
Стягнути з Приватного акціонерного товариства страхова компанія «Інтер-Поліс» на користь ОСОБА_1 суму недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 14 639 гривень 98 копійок, моральну шкоду у розмірі 1000 гривень, а також суму 536 гривень 50 копійок у відшкодування витрат по сплаті судового збору. 
Стягнути із Акціонерного товариства «Українська залізниця`на користь ОСОБА_1 суму 23 152 гривні 61 копійка матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, суму 1 000,00 гривень у відшкодування моральної шкоди, а також суму 536 гривень 50 копійок у відшкодування витрат по сплаті судового збору. 
В іншій частині позовних вимог – відмовлено.
Рішення суду мотивовано тим, що позовні вимоги в задоволеній частині є законними та обґрунтованими.
В апеляційній скарзі АТ “Українська залізниця” в особі регіональної філії “Придніпровська залізниця” АТ “Українська залізниця” просить рішення суду скасувати в частині стягнення з АТ “Українська залізниця” на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди в розмірі 23152,61 грн. і моральної шкоди в розмірі 1000 грн. та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у цій частині позовних вимог відмовити, в іншій частині рішення залишити без змін.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.
Так, судом встановлено, що 18 січня 2023 року на перехресті Криворізьке шосе та вулиця Гербина у м.Дніпро ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом МАЗ 5336А5-320, д/н НОМЕР_1 , 2013 року випуску, VIN: НОМЕР_2 (надалі - МАЗ), не врахував дорожньої обстановки, не обрав безпечну швидкість, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на транспортний засіб DACIA LODGY, д/н НОМЕР_3 , 2013 року випуску, VIN: НОМЕР_4 , (надалі - DACIA) під керуванням ОСОБА_1 (власника). 
Власником транспортного засобу марки DACIA LODGY, д/н НОМЕР_3 , 2013 року випуску, є позивач ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 (а.с. 35). 
В свою чергу власником транспортного засобу МАЗ 5336А5-320, є ПАТ «Укрзалізниця», що не заперечується ПАТ «Укрзалізниця», що встановлено з відповіді ТСЦ МВС №1244 в Дніпропетровській області №31/4-1244 від 21.07.2023 (а.с. 51). 
Вина ОСОБА_2 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.02.2023 року, справа № 205/1277/23. 
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просить стягнути з ПрАТ СК «Інтер-Поліс» різницю між сплаченою сумою страхового відшкодування та вартістю матеріального збитку, що визначена поивачем у розмірі 18 366,00 грн., моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн., також просить суд стягнути солідарно з відповідачів АТ «Українська залізниця», ОСОБА_2 непокриту суму витрат на відновлювальний ремонт автомобіля у розмірі 26 000,85 грн. (82 603,77(вартість відновлюваного ремонту)-56602,92 (сума страхового відшкодування). Також просить стягнути з усіх відповідачів суму витрат на проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи в розмірі 4500,00 грн. 
Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик (в даному випадку ПрАТ СК «Інтер-Поліс») на випадок виникнення деліктного зобов`язання взяло на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника (в даному випадку філія «ЦЗВ «АТ «Українська залізниця», поліс №АР/5801960). (а.с. 98) 
Фактичні дані по справі свідчать про те, що на момент вчинення ДТП у винної особи був у наявності дійсний страховий поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/5801960, виданий ПрАТ СК «Інтер-Поліс». 
Приймаючи до уваги такі фактичні обставини справи, суд виходить з того, що згідно з приписами п. 22.1 статті 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. 
Отже, обов`язок з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. 
Судом також встановлено, що з метою компенсації спричинених в результаті ДТП збитків, Позивач направив 20.01.2023 року до ПрАТ СК «Інтер-Поліс» повідомлення про ДТП та заяву про страхове відшкодування разом з усіма визначеними Законом документами. 
ПрАТ СК «Інтер-Поліс» на огляд пошкодженого транспортного засобу направила свого представника ОСОБА_4 , замовила оцінку матеріальної шкоди у оцінювача ТОВ «ЕК «Фаворит Ассистанс» Вих. №33631 від 08.03.2023 року та 07.04.2023 року ПрАТ СК «Інтер-Поліс» виплатила страхове відшкодування в розмірі 38 236,92 грн. на особистий рахунок Позивача (а.с. 46-47). 
Вартість матеріального збитку оцінювачем здійснено за формулою: У=Ср+См+Сс*(1-Ез)+ВТВ. У= 19 125,00 грн. (вартість ремонтно-відновлювальних робіт) + 10 530,19 грн. (вартість необхідних для ремонту матеріалів) + 28 605,75 грн. (вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту) * (1- 0,64 (коефіцієнт фізичного зносу) + 0,00 грн. (втрата товарної вартості) = 39 953,26 грн. (а.с. 113-119) 
Разом з тим, матеріали справи не містять доказів узгодження страховиком розміру страхового відшкодування з позивачем, який мав право на отримання такого відшкодування. 
З метою визначення розміру спричиненого матеріального збитку, в т.ч. і суми страхового відшкодування, Позивач звернувся до судового експерта автотоварознавця Крутінь В.І. 
Згідно висновку експерта по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ Дроздова Ю.В. №9462 від 09.02.2023 року, вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля DACIA LODGY, д/н НОМЕР_3 , 2013 року випуску, VIN: НОМЕР_4 , пошкодженого внаслідок ДТП складає 58 950,87 грн. 
16.03.2023 року позивач спрямувала страховику ПрАТ СК «Інтер-Поліс» заяву про оцінену ним шкоду для здійснення належного страхового відшкодування за полісом ОСЦПВВНТЗ №АР5801960 та надіслав копію висновку експерта №9462 від 09.02.2023 р.(а.с. 44) 
ОСОБА_1 не погодившись із розміром страхового відшкодування, 21.07.2023 року, звернулась до ОСОБА_2 із листом, в якому висловила незгоду із розміром страхового відшкодування, вимагала відшкодувати збитки у загальному розмірі 48 866,85 грн. (а.с.52) 
ОСОБА_1 не погодившись із розміром страхового відшкодування, 21.07.2023 року, звернулась до АТ «Українська залізниця» із листом, в якому висловила незгоду із розміром страхового відшкодування, вимагала відшкодувати збитки у загальному розмірі 48 866,85 грн. (а.с.53) 
Відповідач ПрАТ СК «Інтер-Поліс» виплатив суму страхового відшкодування в розмірі 38236,92 грн. 
З у рахуванням робіжності суми матеріального збитку визначеної за Звітом про оцінку збитків від 27.01.2023 року та Висновком судового експерта №9462 від 09.02.2023 року, за клопотанням сторони по справі, була призначена судом судова авто товарознавча експертиза, на вирішення Експерта було поставлено питання: Який матеріальний збиток був заподіяний власнику автомобіля DACIA LODGY, д/н НОМЕР_3 , внаслідок ДТП, що мала місце 18.01.2023р. 
Проте згідно Висновку експерта №1552-24 складеного 23.07.2024 року, визначені наступні висновки: -За матеріалми «Висновку експерта №9462 судового експерта-автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ» від 09.02.2023 року, складений судовим експертом Крутень В.І. Вартість матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля DACIA LODGY, д/н НОМЕР_3 внаслідок ДТП, що мала місце 18.01.2023 р. складає 55 175,19 грн. -За матеріалми «Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу» від 27.01.2023 року, складеного оцінювачем колісних транспортних засобів ОСОБА_5 . Вартість матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля DACIA LODGY, д/н НОМЕР_3 внаслідок ДТП, що мала місце 18.01.2023 р. складає 46 646,17 грн. (а.с. 217-248) 
У судовому засідання суду першої інстанції, під час надання пояснень, експерт С.Телятніков пояснив, що дослідження він проводив на підставі матеріалів наданої цивільної справи, вихідні данні він брав зі Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 27.01.2023 року, та відповідно Висновку експерта №9462 від 09.02.2023 року, без огляду об`єкту дослідження - автомобіля DACIA LODGY, д/н НОМЕР_3 , а тому було зроблено 2 варіанти, у зв`язку з різними вихідними даними КТЗ. Також, експерт пояснив, що безпосередній огляд об`єкту дослідження - відповідного транспортного засобу, дав би можливість об`єктивно встановити його технічний стан та перелік отриманих ушкоджень і вже визначити варість матеріального збитку. Проте при виконанні ухвали суду, у нього також виникли питання, щодо проведення огляду пошкодженого автомобіля, так як в Акті огляду, який міститься у Звіті про оцінку матеріальних збитків, не зазначено хто оглядав пошкоджений автомобіль та складав вказаний акт. Також згідно з Методикою, фото повинно бути кольорі, проте фото, які місятьтся у Звіті, чорнобілі, що також позбавляє можливості зробити належну оцінку збитків. На питання представника ПраТ СК «Інтер-Поліс», щодо додатково зазначених позицій, таких як ущільнювач двері задка, клей заднього скла, емблема у Висновкі наданим позивачем, судовий експерт повідомив наступне, що при проведені ремонту пошкодженого автомобіля - рихтовки, всі емблеми підлягають заміні, вони повторно не використовуються, також знімається скло, що відповідає Методиці. 
За таких обставин, суд враховує висновок експерта №1552-24 від 23.07.2024 року, який був проведений за матеріалами «Висновку експерта №9462 судового експерта-автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ» від 09.02.2023 року» як такий, що є належним доказом у даній справі. 
Отже, з урахуванням висновку експерта №1552-24 від 23.07.2024 року (а.с. 217-248), з відповідача ПрАТ СК «Інтер-Поліс», як страховика АТ «Українська залізниця», підлягає стягненню на користь позивача недоплачене страхове відшкодування, яке розраховується наступним чином: 52 876,90 грн. (вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу без ПДВ) 38236,92 грн. (виплачене відповідачем (1) страхове відшкодування) = 14 639,98 грн. (недоплачене страхове відшкодування). 
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що З урахуванням висновку експерта №1552-24 від 23.07.2024 року, матеріальна шкода завдана в результаті ДТП, розраховується судом як різниця між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням) наступним чином: 78 327,80 грн. (вартість відновлювального ремонту автомобіля без коєф. фіз. зносу) -55 175,19 грн. (розмір страхового відшкодування) = 23 152,61 грн. (матеріальна шкода). Щодо заявлених вимог позивача про стягнення моральної шкоди, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що заявлений позивачем розмір відшкодування моральної шкоди в 12 000,00 гривень є надто завищеним. Суд враховує, що тяжких наслідків для позивача не настало, а тому, суд доходить висновку, що за вказаних обставин відшкодування моральної шкоди в сумі 2 000,00 гривень є достатнім, обґрунтованим та справедливим, і стягує зазначену суму на користь позивача з відповідачів ПрАТ СК «Інтер-Поліс» та АТ «Українська залізниця», відповідно з кожного по 1 000,00 грн. 
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). 
Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. 
Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. 
Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її заподіяла.
Частиною 1 статті 1172 ЦК України встановлено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Частинами 1, 2 статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є зокрема діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). 
Статтями 3, 5 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» визначено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема у випадках, передбачених у ст. 37 цього закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Згідно із ч. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17 вказала, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку в цій справі відсутні підстави для покладення відповідальності на страхувальника. Іншої норми, яка визначала б особливості відповідальності осіб, що застрахували свою цивільну відповідальність, у главі 82 ЦК України немає. Тому частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Також у постанові від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17 Велика Палата Верховного Суду відступила від правового висновку ВСУ щодо абсолютності права потерпілого в ДТП на відшкодування шкоди її заподіювачем визначивши, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом України «Про обов`язкове страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених законом випадках - МТСБУ), та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за законом не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату).
У відповідності до змісту ст. 28 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Статтею 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Отже, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку передбаченому ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Пунктом 4.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24 листопада 2003 року №142/5/2092 (в редакції на момент спірних правовідносин) передбачено, що у звіті (акті) або висновку експерта (експертного дослідження) про оцінку КТЗ зазначається така інформація: а) повне найменування суб`єкта оціночної діяльності, його місцезнаходження, телефон (факс), номер та термін дії сертифіката суб`єкта оціночної діяльності; б) дата надходження матеріалів для оцінки і дата підписання звіту (акта), висновку; в) найменування юридичної особи або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, яка призначила (замовила) оцінку КТЗ; г) питання (завдання), що поставлені перед оцінювачем (експертом) (мета оцінки); ґ) назва об`єкта (об`єктів), представленого для оцінки; д) найменування юридичної особи (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи), місцезнаходження (місце проживання) власника майна та його майнові права на КТЗ; е) відомості про фізичну особу, що здійснює оцінку КТЗ: посада, прізвище, ім`я, по батькові, освіта, спеціальності (загальна й оціночна за напрямом програми базової підготовки), стаж роботи за цими спеціальностями, учений ступінь і вчене звання (за наявності), номер, дата видачі кваліфікаційного свідоцтва та посвідчення про підвищення кваліфікації; є) інформація, що має значення для виконання оцінки, з посиланням на джерела її отримання; ж) клопотання оцінювача, експерта про надання додаткових матеріалів, результати їх розгляду (якщо це мало місце); з) перелік використаних довідкових джерел інформації, літератури із зазначенням основних бібліографічних даних (найменування, автори, місце та рік видання); и) дані про час та місце проведення огляду КТЗ оцінювачем (експертом); і) відомості про осіб, які брали участь в огляді об`єкта оцінки, якщо їх участь обумовлена призначенням оцінки або договором про виконання оцінки; ї) ідентифікаційні дані КТЗ відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічного паспорта) або з копій цих документів; й) показання одометра (тахографа) КТЗ або лічильника мотогодин (за наявності); к) результати візуального огляду щодо відповідності (невідповідності) номерів кузова, шасі, інших складових частин записам у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу (технічному паспорті) або в інших документах; л) відомості про комплектність та укомплектованість КТЗ; м) відомості про склад оновлених складників КТЗ, інформаційні ознаки виконаного відновлювального ремонту, інші обставини, які мають значення для розв`язання поставлених питань; н) відомості про виявлені під час огляду дефекти, пошкодження, а також обґрунтування засобів і обсягу відновлювальних робіт з їх усунення чи інших способів урахування дефектів; о) перелік обмежень щодо застосування результатів оцінки та припущення, у межах яких проводилася оцінка; п) викладення змісту використаних методичних підходів, методів, оціночних процедур та відповідних розрахунків; р) висновок про вартість майна або висновок про результати автотоварознавчої експертизи (експертного дослідження); с) додатки, які становлять невід`ємну частину звіту (акта), висновку експерта (експертного дослідження) про оцінку і містять дані стосовно технічного стану КТЗ (його складників), їх фотографічні зображення і дані, що підтверджують припущення та розрахунки. У додатках також може бути графічна розгортка побудови пошкодженого або розукомплектованого КТЗ з відображенням характеру пошкоджень або протокол технічного огляду з посиланням на характер і обсяг його пошкодження.
Відповідно до п. 5.1. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24 листопада 2003 року №142/5/2092 (в редакції на момент спірних правовідносин) технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна. Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом, який складає висновок, можливе тільки за рішенням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), у разі надання ним даних, необхідних для проведення дослідження.
Доводи апеляційної скарги АТ “Українська залізниця” про те, що позивачка не надала належних та допустимих доказів щодо обгрунтування наявності та розміру відшкодування моральної шкоди, колегія суддів вважає необгрунтованими, з огляду на наступне.
Статтею 23 ЦК України визначено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода може полягати, зокрема: у порушенні психологічного благополуччя, переживаннях, стражданнях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, фізичному та психологічному пристосуванні до порушень у стані здоров`я. 
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. 
До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17 червня 2020 року у справі № 439/1213/18 (провадження № 61-8734св19), від 05 серпня 2020 року у справі № 439/1218/18 (провадження № 61-11853св18), від 08 жовтня 2025 року у справі № 753/16824/18 (провадження № 61-5644св24). 
Приведені доводи апелянтів колегією суддів перевірені та визнані такими, що не впливають на законність оскаржуваного рішення суду.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши надані сторонами докази, дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Рішення, як таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального права повинне бути залишене без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, - 

У Х В А Л И Л А : 

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства “Українська залізниця” в особі регіональної філії “Придніпровська залізниця” акціонерного товариства “Українська залізниця” – залишити без задоволення.
Рішення Новокодацького районного суду м. Дніпра від 02 травня 2025 року  — залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Вступна та резолютивна частини постанови проголошена 14 квітня 2026 року
Повний текст судового рішення складено 22 квітня 2026 року.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді В.С. Городнича

О.В. Свистунова