"02" квітня 2026 р. Справа № 363/143/26 

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

02 квітня 2026 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:
судді        Олійник С.В.,
за участі секретаря      Захарової Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
встановив:
08 січня 2026 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому просить стягнути заборгованість у розмірі 30 400 грн, а також витрати зі сплати судового збору у сумі 3 028,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 25 грудня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Незалежні фінанси» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №1373479, за умовами якого відповідачу надано грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності.25 червня 2025 року між ТОВ «ФК «Незалежні фінанси» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу, відповідно до якого первісний кредитор відступив позивачу право грошової вимоги до боржників, у тому числі до ОСОБА_1 .Згідно з реєстром прав вимоги до зазначеного договору факторингу, позивач набув право грошової вимоги до відповідача у загальному розмірі 30 400 грн, з яких: 10 000 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 15 400 грн - заборгованість за комісією за обслуговування кредиту, 5 000 грн - заборгованість за неустойкою.
Процесуальні дії та рішення у справі.
23 січня 2026 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, призначено розгляд у порядку спрощеного позовного провадження.
Позиції учасників справи.
Представник позивача у судове засідання не з`явилась, у позовній заяві просила розглянути справу без її участі.
Відповідач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги визнала частково, заперечувала проти стягнення заборгованості по комісії за обслуговування кредиту та заборгованості за неустойкою. Просила розстрочити виконання рішення у зв`язку із скрутним матеріальним становищем.
Фактичні обставини справи.
25 грудня 2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Незалежні фінанси» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит (індивідуальна частина) №1373479, відповідно до якого відповідачці надано кредит у сумі 10 000 грн строком на 345 днів з 25.12.2024 року з перерахуванням коштів у безготівковій формі на банківський рахунок із використанням картки № НОМЕР_1 .
З метою отримання кредитних коштів відповідачкою 25 грудня 2024 року подано заяву на отримання кредиту №1373479 та підписано анкету-заявку на кредит №1373479, чим вона підтвердила свою волю на укладення кредитного договору та погодження з його умовами.
Згідно з копією платіжного доручення №39919711 від 25 грудня 2024 року ТОВ «ФК «Незалежні фінанси» перерахувало грошові кошти у сумі 10 000 грн на кредитний рахунок № НОМЕР_1 , отримувач - ОСОБА_1 , із призначенням платежу: згідно договору №1373479, що підтверджує факт надання кредитних коштів.
Отримання відповідачкою кредитних коштів та користування ними також підтверджується відомостями ТОВ «ФК «Незалежні фінанси».
25 червня 2025 року між ТОВ «ФК «Незалежні фінанси» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №25062025, відповідно до якого первісний кредитор відступив позивачу право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами.
Відповідно до пункту 1.2 договору факторингу сторони погодили, що перехід прав вимоги від клієнта до фактора відбувається з моменту підписання акту приймання-передачі реєстру боржників, після чого фактор набуває статусу кредитора щодо відповідних боржників.
Згідно з реєстром боржників від 25.06.2025 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача у загальному розмірі 30 400 грн, з яких: 10 000 грн — заборгованість за основним зобов`язанням, 15 400 грн - заборгованість за комісією за обслуговування кредиту, 5 000 грн - заборгованість за неустойкою (штраф, пеня).
Застосовані норми права.
Згідно з статями 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частина 2 ст. 638 ЦК України передбачає, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до абзацу 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Частиною 1 ст. 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).
Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
За приписами пункту 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Частиною 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту.
Відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Цим пунктом також установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Мотиви і висновки суду. 
Судом встановлено, що 25.12.2024 року між ТОВ «ФК «Незалежні фінанси» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №1373479, що підтверджується письмовими матеріалами справи, зокрема анкетою-заявкою та заявою на отримання кредиту, підписаними відповідачкою, що свідчить про погодження нею істотних умов кредитування та виникнення договірних зобов`язань.
Факт надання кредитних коштів у розмірі 10 000 грн підтверджується платіжним дорученням №39919711 від 25.12.2024 року, згідно з яким грошові кошти були перераховані на банківський рахунок відповідачки, а також відомостями первісного кредитора, що у сукупності підтверджує реальне виконання кредитодавцем своїх зобов`язань за договором.
Судом також встановлено, що 25.06.2025 року між первісним кредитором та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №1373479 було відступлено позивачу, що підтверджується реєстром боржників та умовами договору щодо переходу прав вимоги, у зв`язку з чим позивач набув статус нового кредитора у спірному зобов`язанні.
Факт невиконання відповідачкою зобов`язань щодо повернення кредитних коштів підтверджується відсутністю доказів погашення заборгованості та матеріалами справи, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про наявність заборгованості за тілом кредиту у розмірі 10 000 грн, яка фактично не заперечувалась відповідачкою.
Щодо вимог про стягнення неустойки у розмірі 5 000 грн суд виходить з того, що відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України нарахування та стягнення штрафних санкцій за окремими кредитними зобов`язаннями у період дії воєнного стану обмежене, у зв`язку з чим зазначена вимога є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.
Щодо вимог про стягнення комісії у розмірі 15 400 грн суд зазначає, що матеріали справи не містять належних доказів погодження сторонами конкретного переліку додаткових платних послуг, що відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» свідчить про нікчемність умов договору в цій частині, а відтак підстави для стягнення зазначеної суми відсутні.
З урахуванням встановлених обставин суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, а саме стягнення з відповідачки 10 000 грн основного боргу та відмову в іншій частині позовних вимог як необґрунтованих.
Щодо розстрочення виконання рішення суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, має право визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання рішення, а також вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає у рішенні.
Як встановлено судом, відповідач подав заяву, в якій просив розстрочити виконання рішення суду строком на 6 місяців шляхом сплати заборгованості рівними щомісячними платежами, посилаючись на тяжке матеріальне становище.
Оцінюючи подане клопотання, суд враховує характер спірних правовідносин, розмір присудженої суми, а також необхідність забезпечення реального виконання судового рішення та дотримання балансу інтересів сторін. 
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заява відповідача про розстрочення виконання рішення суду підлягає задоволенню, а виконання рішення слід розстрочити строком на 5 місяців із виплатою заборгованості рівними частинами.
Щодо судових витрат.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Судом встановлено, що позов задоволено частково на суму 10 000 грн із заявлених 30 400 грн, що становить 33 % від загального розміру позовних вимог (10 000 ? 30 400), тому розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача, становить999,24 грн. (3 028 грн х 0,33).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором 10 000,00 гривень та витрати по сплаті судового збору 999,24 гривень. 
Розстрочити виконання рішення Вишгородського районного суду Київської області в частині стягнення страхового відшкодування з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у розмірі 10000,00 грн строком на п`ять місяців рівними частинами, по 2000,00 грн щомісяця, починаючи з 01 числа місяця, що настає за місяцем набрання рішенням суду законної сили.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд, або безпосередньо до Київського апеляційного суду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», код ЄДРПОУ 35625014, місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 . 

Суддя       Олійник С.В.