КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа №753/16798/25	Головуючий у І інстанції: Коляденко П.Л.	
Провадження №33/824/1088/2026		
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20лютого 2026 року суддя Київського апеляційного суду Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу захисника Мельника О.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 19листопада 2025 року,
ВСТАНОВИВ:
Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 19листопада 2025 рокуОСОБА_1визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, захисник Мельник О.В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати, вважаючи її незаконною.
В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, як того вимагає ст.266 КУпАП, поліцейським не проводився,направлення на огляд лікарем за встановленою формою не складалось.
Такожзвертає увагу, що до апеляційної скарги доданий відеозапис, з якого вбачається, що ОСОБА_1 надає згоду на проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, пропонує проїхати до закладу охорони здоров`я, а згоду на транспортування його до закладу охорони здоров`я автомобілем поліцейських надає тільки при складанні протоколу затримання.
Стверджує, що працівники поліції незаконно відмовились проводити огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, а також не дозволили ОСОБА_1 проїхати до закладу охорони здоров`я самостійно.
Звертає увагу, що в подальшому ОСОБА_1 був затриманий працівниками поліції, так як перебував у розшуку ворганах ТЦК і був доставлений саме туди, а не на огляд до медичного закладу.
За результатами апеляційного перегляду просить постанову суду скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченогоч.1 ст.130 КУпАП.
Разом із апеляційною скаргою захисник Мельник О.В. подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в обґрунтування якого зазначає, що оскільки в матеріалах справи не вірнозазначенаадреса місця проживання ОСОБА_1 , то відповідно він не отримував жодних повідомлень про розгляд справи в Дарницькому районному суді міста Києва.В свою чергу захисник, після укладення угоди із ОСОБА_1 06.12.2025 року, отримав 12 грудня 2025 року копію постанови та подав апеляційну скаргу.
Суд апеляційної інстанції визнає обґрунтованими доводи апелянта про поважність пропуску строків на апеляційне оскарження, оскільки обставини, на які посилається апелянт, підтверджуються матеріалами справи. 
З цих підстав суд задовольняє клопотання захисника Мельника О.В. та поновлює строк на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду міста Києва від 19 листопада 2025 року.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення,заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Мельника О.В. на підтримку поданої апеляційної скарги, проаналізувавши викладені у апеляційній скарзі доводи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 22липня 2025 року о09 год. 02 хв., рухаючись по Бориспільському шосе кп 503 у місті Києві, керував транспортним засобом «Jeep Cherokee» д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння тіла, пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи у відповідності до вимог ст.ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення на підставі доказів, оцінених на предмет належності та допустимості, за результатами чого дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
За висновками суду, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджуєтьсянаявними в матеріалах провадження належними та допустимими доказами, а саме: 
- протоколом про адміністративне правопорушення від 22.07.2025, складеного уповноваженою на те особою, який відповідає вимогам ст.256 КУпАП та містить усі необхідні дані, на підставі яких суд встановив фактичні обставини вчиненого правопорушення;
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;
-відеозаписом з нагрудної відеокамери працівників патрульної поліції.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду про доведеність винуватостіОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з огляду на наступне.
Відповідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Як встановив суд першої інстанції, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення від 22.07.2025 року обставини відмови  ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння підтверджуються відеозаписом з місця події, який долучений до протоколу і міститься в матеріалах справи та з якого вбачається, що поліцейськими, у зв`язку з встановленими ознаками сп`яніння, висунуто вимогуОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку. На вимогу працівників поліції ОСОБА_1 відмовився від проходження такого.
Вказаний відеозапис суд обґрунтовано визнав належним та допустимим доказом у справі, оскільки він відображає обставини, які мали місце під час зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , зокрема висловлення працівниками поліції вимоги про проходження огляду у встановленому законом порядку та відмову ОСОБА_1 від проходження такого огляду.
Твердження захисника Мельника О.В. щодо порушення поліцейськими порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння через те, що огляд не проводився на місці зупинки, не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки огляд на стан наркотичного сп`яніння відповідно до «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», здійснюється лише в закладах охорони здоров`я, яким надано право на проведення такого огляду.
Також захисник зазначав про те, що поліцейськими не складалось направленняна оглядводія транспортного засобу за встановленою формою, проте такі доводине відповідають дійсності, оскільки Направлення наявне в матеріалах справи (а.с.5), в якому зазначено, що ОСОБА_1 має ознаки наркотичного сп`яніння, від проходження огляду у встановленому законом порядку відмовився. 
Доводи захисникапро те, що ОСОБА_1 погоджувався пройти огляд на стан сп`яніння, прохотів проїхати до закладу охорони здоров`я самостійно, на власному автомобілі, не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки до проведення огляду водій відстороняється від керування транспортним засобом, про що поліцейські неодноразово повідомили ОСОБА_1 .
Як вбачається з відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, ОСОБА_1 хоч і не висловив конкретної відмови від проходження огляду, проте його конклюдентні дії фактично свідчили про відмову від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, в закладі охорони здоров`я, а тому працівники поліції обґрунтовано розцінили ці дії як відмова від проходження огляду.
Оскільки ОСОБА_1 як особа, яка керувала транспортним засобом з ознаками сп`яніння, в порушення п.2.5 ПДР України на вимогу працівників поліції відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, суд першої інстанції обґрунтовано та на законних підставах притягнув його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.
З урахуванням викладеного, за результатами апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення суддею норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, як про це зазначається в апеляційній скарзі.
Оскільки рішення суду, яке оскаржується, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, суд апеляційної інстанції залишає його без змін, а подану апеляційну скаргу - без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -
ПОСТАНОВИВ:
Постанову Дарницького районного суду міста Києва від 19 листопада 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Мельника О.В. в інтересах ОСОБА_1 - без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення та оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Мосьондз