УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №292/385/25 Головуючий у 1-й інст. Лотуга В. Ф. 
Категорія 23 Доповідач Коломієць О. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 березня 2026 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Коломієць О.С.
суддів Григорусь Н.Й., Талько О.Б.
з участю секретаря 
судового засідання Драч Т.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №292/385/25 за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Новозаводські аграрні інвестиції» про розірвання договору оренди землі 
за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Новозаводські аграрні інвестиції» 
на рішення  Червоноармійського районного суду Житомирської області від 23 квітня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Лотуги В.Ф. 
в с т а н о в и в :
У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив розірвати договори оренди землі від 31.03.2017, укладені між ним та відповідачем щодо земельних ділянок з кадастровими номерами 1825483600:11:000:0122, площею 2,5026 га, 1825483600:10:000:0252, площею 2,3537 га, та додаткові угоди до них від 31.08.2022, та стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати.
На обґрунтування позовних вимог зазначає, що він є власником земельних ділянок з кадастровими номерами 1825483600:11:000:0122 (площею 2,5026 га), 1825483600:10:000:0252 (площею 2,3537 га), що розташовані на території Новозаводської сільської ради Житомирського (Пулинського) району Житомирської області.
Попереднім власником зазначених земельних ділянок був ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
31 березня 2017 року між ОСОБА_2 та відповідачем укладено договори оренди землі, за умовами яких в оренду відповідачу передано вказані земельні ділянки, строком на 12 років. Вказані договори оренди зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 20.04.2017.
Після оформлення спадкових прав на вказані земельні ділянки, 31.08.2022 між ним та відповідачем укладені додаткові угоди до договорів оренди землі від 31.03.2017.
Зазначає, що ПП «Новозаводські аграрні інвестиції» протягом 2022-2024 років не виконував належним чином взяті на себе зобов`язання та не сплачував орендну плату за користування належними позивачу земельними ділянкою, а тому вважає, що договори оренди та додаткові угоди мають бути розірвані.
Враховуючи наведене, просить суд розірвати договори оренди землі від 31.03.2017, укладені між ним та відповідачем щодо земельних ділянок з кадастровими номерами 1825483600:11:000:0122, площею 2,5026 га, 1825483600:10:000:0252, площею 2,3537 га, та додаткові угоди до них від 31.08.2022, а також стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати.
Рішенням  Червоноармійського районного суду Житомирської області від 23 квітня 2025 року позов задоволено. Розірвано договір оренди землі від 31 березня 2017 року та додаткову угоду до нього від 31 серпня 2022 року щодо земельної ділянки з кадастровим номером 1825483600:11:000:0122, площею 2,5026 га, договір оренди землі від 31 березня 2017 року та додаткову угоду до нього від 31 серпня 2022 року щодо земельної ділянки з кадастровим номером 1825483600:10:000:0252, площею 2,3537 га, укладені з Приватним підприємством «Новозаводські аграрні інвестиції». Вирішено питання про розподіл судових витрат. 
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції ПП «Новозаводські аграрні інвестиції» подало апеляційну скаргу, у якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Вказує, що під час розгляду справи суд першої інстанції допустив порушення права на справедливий судовий розгляд через неналежне повідомлення відповідача. Зазначає, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про порушення відповідачем обов`язку по сплаті орендної плати за договором за 2022–2024 роки, спираючись виключно на відомості з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків. Вказує, що суд першої інстанції не врахував положення пунктів 6 і 8 договорів оренди, які дозволяють сплату орендної плати в натуральній формі шляхом передачі сільськогосподарської продукції, що оформлюється актами приймання-передачі. Звертає увагу на те, що позивач не надав доказів, які б виключали виконання зобов`язань у натуральній формі, а суд першої інстанції не витребував відповідних документів, чим порушив вимоги статті 13 ЦПК України щодо всебічного з`ясування обставин справи.
Вказує, що жодних претензій та вимог по договору в частині розрахунку з боку позивача відповідач не отримував, що свідчить про небажання саме позивача отримати розрахунок по договору, відповідно позивач відмовляється прийняти виконання з боку відповідача. Зазначає, що позивач може отримати належне позивачу виконання по договору завітавши до офісу відповідача в робочий час. Вважає, що позивач не бажає отримати виконання, так як остання має намір укласти договір з іншим орендарем на кращих умовах ніж з відповідачем, що є недобросовісною поведінкою з боку позивача. Вказує, що впродовж всього терміну договору, орендна плата виплачувалась позивачеві в готівковій формі в офісі відповідача, проте упродовж 2022-2024 років позивач фактично ухилявся від отримання орендної плати та не виставляв жодних вимог про її сплату як в готівковій так і в безготівковій формі. Зазначає, що вирішуючи справу, судом першої інстанції не було дотримано критерій істотності порушення, а також було порушено принцип змагальності. Враховуючи вищевикладене просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
У поданому відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просила апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. При цьому зазначає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки суд першої інстанції під час розгляду справи вірно встановив обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з нормами чинного законодавства.
Учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. 
За приписами ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 
З урахуванням наведеного, колегія суддів здійснює розгляд справи за відсутності всіх учасників справи, які не з`явились в судове засідання та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України.
Задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд виходив з того, що відповідачем було допущено істотне порушення умов договорів оренди землі, а саме - систематичну несплату орендної плати позивачу за користування належними йому земельними ділянками за 2022-2024 роки, тому договори оренди землі від 20 грудня 2016 року слід розірвати.
Колегія суддів погоджується з такими висновками з огляду на таке.

Судом встановлено, що згідно свідоцтв про право на спадщину за законом від 26.08.2022, ОСОБА_1 належать земельні ділянки з кадастровими номерами 1825483600:11:000:0122, площею 2,3537 га, 1825483600:10:000:0252, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Новозаводської сільської ради Пулинського (Житомирського) району Житомирської області (а.с.6, на звороті).
Відповідно до договорів оренди землі від 31.03.2017, укладених між ПП «Новозаводські аграрні інвестиції» та ОСОБА_2 , останній передав підприємству в оренду строком на 12 років земельні ділянки з кадастровими номерами 1825483600:11:000:0122, 1825483600:10:000:0252, які знаходяться на території Новозаводської сільської ради Пулинського району Житомирської області (а.с.7-10).
Згідно пунктів 9, 11 договорів, орендна плата встановлюється в розмірі не менше 6% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки і на дату укладення цих договорів складає 956,16 грн, 2 588,70 грн. Орендна плата в розмірі, що перевищує вказаний вище, виплачується орендодавцеві за умови його письмового погодження. Сума, на яку збільшується розмір орендної плати, залежить від загального фінансово-економічного стану орендаря, цінової політики в сільськогосподарській галузі економіки, в тому числі вартості продукції, яку вирощує на орендованих землях орендар, а тому збільшений розмір орендної плати не є постійним. Орендна плата вноситься орендарем щорічно у грошовій формі. Орендна плата вноситься до 31 грудня поточного року.
Згідно пунктів 35-36 договорів, дія договору припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; ліквідації юридичної особи-орендаря. Договір припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї з сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.
Пунктом 40 договорів передбачено, що за невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього договору.
Згідно додаткових угод від 31.08.2022 про внесення змін до договорів оренди земельної ділянки від 31.03.2017, укладених між ОСОБА_1 та ПП «Новозаводські аграрні інвестиції», сторони узгодили внесення змін до договорів оренди про таке: «У зв`язку зі смертю первісного орендодавця – ОСОБА_2 , здійснити його заміну на нового орендодавця – ОСОБА_1 . Право власності нового Орендодавця на предмет договору оренди землі №б/н від 31.03.2017 підтверджує витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності номер запису про право власності 308338552, 308338434 від 27.08.2022 щодо земельної ділянки з кадастровим номером 1825483600:11:000:0122, площею 2,5026 га, щодо земельної ділянки з кадастровим номером 1825483600:10:000:0252, площею 2,3537 га». Всі інші умови договорів оренди залишаються без змін (а.с.11-12).
З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №№420567063,420567492від 01.04.2025, вбачається, що земельні ділянки з кадастровими номерами 1825483600:11:000:0122, площею 2,5026га, 1825483600:10:000:0252, площею 2,3537 га, цільове призначення яких - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Новозаводської сільської ради Пулинського району Житомирської області, належать ОСОБА_1 20.04.2017 проведено державну реєстрацію права оренди земельних ділянок, номер запису про інше речове право: 20118281,20118428, рішення про державну реєстрацію №№34915442,34915589, та передані в оренду ПП «Новозаводські аграрні інвестиції» строком на12років (а.с.13-14).
Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору, за період з січня 2021 року по грудень 2024 року, інформація про доходи ОСОБА_1 одержані від ПП «Новозаводські аграрні інвестиції», відсутня (а.с.15-16).
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі №638/2304/17 (провадження №61-2417сво19).
Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність.
Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі №554/4741/19, постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі №520/1185/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі №209/3085/20).
Дії учасників приватних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (стаття 11 ЦК України).
Згідно із статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
За приписами статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Під принципами виконання зобов`язань розуміються загальні засади, згідно з якими здійснюється виконання зобов`язання. Як правило виокремлюється декілька принципів виконання зобов`язань, серед яких: належне виконання зобов`язання; реальне виконання зобов`язання; справедливість, добросовісність та розумність (ч. 3 ст. 509 ЦК України).
Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмету; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці.
Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року в справі №180/1735/16-ц (провадження №61-18013сво18).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» (надалі Закону) оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно зі статтею 13 Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Частиною першою статті 15 Закону встановлено, що орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату відноситься до істотних умов договору оренди землі.
Відповідно до статті 409 ЦК України власник земельної ділянки має право на одержання плати за користування нею. Розмір плати, її форма, умови, порядок та строки її виплати встановлюються договором.
Пунктом «в» частини першої статті 96 ЗК України визначено, що землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.
За правилами частин першої та другої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
На вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України (частина перша статті 32 Закону України «Про оренду землі»).
У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України передбачено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, систематична несплата земельного податку або орендної плати.
До відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати застосуванню підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі №912/1385/17 (провадження №12-201гс18).
Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі №183/262/17 (провадження №61-41932сво18).
Об`єднана Палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 10 жовтня 2019 року у справі №293/1011/16-ц (провадження №61-29970сво18) дійшла висновку, що тлумачення пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України, частини другої статті 651 ЦК України свідчить, що «несплата орендної плати» охоплює випадки як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплата у розмірі меншому, ніж визначено договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо).
Сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Тлумачення наведених норм права дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди.
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суду у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі №183/262/17 (провадження №61-41932сво18), Верховний Суд у постанові від 20 листопада 2023 року у справі №499/793/21 (провадження №61-8740 св 23).
Згідно з частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За приписами частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона (пункт 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц (провадження №14-400цс19).
Верховний Суд у постанові від 02 жовтня 2019 року у справі №522/16724/16 (провадження №61-28810св18) зробив наступний правовий висновок: «обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі».
Тягар доказування обставин, необхідних для спростування невиплати орендної плати покладається на орендаря.
В апеляційній скарзі ПП «Новозаводські аграрні інвестиції» вказувало, що впродовж всього терміну договорів, орендна плата виплачувалась позивачеві в готівковій формі в офісі відповідача, проте упродовж 2022-2024 років позивач фактично ухилявся від отримання орендної плати та не виставляв жодних вимог про її сплату як в готівковій так і в безготівковій формі.
Тобто, відповідач фактично не заперечує того факту, що впродовж 2022-2024 років позивач не отримував орендну плату.
Крім того, доказів на підтвердження того, що ПП «Новозаводські аграрні інвестиції» сплачено ОСОБА_1 орендну плату за 2022 та 2024 роки, ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції не надано.
Також матеріали справи не містять актів приймання - передачі сільськогосподарської продукції в рахунок сплати орендної плати.
Крім того, ПП «Новозаводські аграрні інвестиції» не надало жодних доказів того, що ОСОБА_1 відмовився від отримання нарахованої йому орендної плати. Сплата орендної плати є обов`язком відповідача відповідно до умов договору.
У даному випадку, всі ризики неналежного виконання умов договору покладаються на орендаря.
За правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №363/1834/17 (провадження №14-53цс21) у кожному конкретному випадку істотність порушення договору треба оцінювати з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Поняття такої істотності закон розкриває за допомогою іншого оціночного поняття «значної міри позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору». Тобто, критерієм істотного порушення договору закон визначив розмір завданої цим порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати те, на що вона очікувала, укладаючи договір.
За наслідками розгляду справи колегією суддів встановлено, що ОСОБА_1 розраховував отримувати орендну плату щорічно у строк, встановлений в договорах оренди землі, проте, відповідач не сплатив орендну плату, у зв`язку з чим, позивач не може та не бажає очікувати, що в подальшому відповідач належно виконуватиме обов`язки за умовами договорів.
Отже, вказане вище безумовно свідчить про те, що ПП «Новозаводські аграрні інвестиції» не було виконано умови договорів оренди, а тому наявні підстави для розірвання договорів з підстав пункту «д» частини 1 статті 141 ЗК України (систематична несплата орендної плати).
Таким чином, суд першої інстанції зробив правильні висновки із встановлених обставин, а також правильно застосував чинні норми Закону, які регулюють спірні правовідносини.
Посилання апелянта на неналежне повідомлення відповідача про розгляд справи колегія суддів вважає безпідставним, виходячи з наступного.
Статтею 19 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження.
Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Відповідно до частини першої статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин; 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд.
У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Так ухвалою Червоноармійського районного суду Житомирської області від 03 квітня 2025 року відкрито провадження у даній цивільній справі про розірвання договору оренди. Справу призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін на 10 год 00 хв 23 квітня 2025 року (а.с.21).
Відповідно до довідки Червоноармійського районного суду Житомирської області про доставку електронного документу, ухвала про відкриття провадження у справі від 03.04.2025 у справі № 292/385/25, а також прикріплені до нього файли було надіслано одержувачу ПП «Новозаводські аграрні інвестиції» в його електронний кабінет. Документ доставлено до електронного кабінету: 03.04.2025 23:10:50 (а.с.22).
Також, відповідно до довідки Червоноармійського районного суду Житомирської області про доставку електронного документу, судова повістка-повідомлення про судове засідання в справі № 292/385/25 була надіслана одержувачу ПП «Новозаводські аграрні інвестиції» в його електронний кабінет. Документ доставлено до електронного кабінету: 04.04.2025 1:35:14 (а.с.22 зворот).
13 квітня 2025 року через підсистему «Електронний суд» до суду першої інстанції від директора ПП «Новозаводські аграрні інвестиції» - Горецького І.М. надійшло заперечення про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, у яких просив розгляд справи № 292/385/25 призначити в порядку загального позовного провадження (а.с.23).
Ухвалою Червоноармійського районного суду Житомирської області від 23 квітня 2025 року вказану заяву представника відповідача ПП «Новозаводські аграрні інвестиції» - Горецького І.М. залишено без задоволення (а.с.30-31).
Колегія суддів звертає увагу на те, що заперечуючи проти розгляду справи у спрощеному позовному провадженні та заявляючи клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні, ПП «Новозаводські аграрні інвестиції» належного обґрунтування переходу розгляду справи за правилами загального позовного провадження, не зазначило.
У свою чергу, предметом спору у цій справі є розірвання договорів оренди землі і справа, відповідно до ч.4 ст. 274 ЦПК України, не відноситься до категорії спорів, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження. 
Отже судом першої інстанції не порушено процесуальний порядок розгляду справи, сторони належним чином були повідомлені про її розгляд. 
Інші доводи апеляційної скарги містять суб`єктивне тлумачення апелянтом як обставин справи, так і норм діючого законодавства, направлене на переоцінку доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні
Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд
у х в а л и в :
Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Новозаводські аграрні інвестиції» залишити без задоволення, а рішення Червоноармійського районного суду Житомирської області від 23 квітня 2025 року- без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів дня складення повного судового рішення. 
Повний текст постанови складено 05 березня 2026 року.

Головуючий Судді