Справа № 296/6523/21 
1-кп/296/313/26 

Вирок
Іменем України

20 лютого 2026 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі
секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
представника потерпілої ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Корольовського районного суду м. Житомира кримінальне провадження у відношенні:
ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Корниця Білогірського району Хмельницької області, українця, громадянина України, працюючого в ТЦ «Епіцентр», неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Відповідно до зміненого обвинувального акту, ОСОБА_9 02.11.2020 року, близько 08 години 04 хвилини, керуючи технічно-справним автомобілем марки «Skoda» моделі «Fabia» реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині вул. Шевченка в напрямку до вул. Сингаївського, що у місті Житомирі.
У вищезазначений день та час, ОСОБА_9 , керуючи технічно-справним автомобілем марки «Skoda» моделі «Fabia» реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушуючи вимоги п. 16.3, 8.7.3 ґ) Правил дорожнього руху України, не надав превагу в русі транспортним засобам, які рухаються по перехрещуваній дорозі, не зупинив транспортний засіб, перед дорожньою розміткою 1.12 (сто-лінією) або 1.13, світлофором так, щоб бачити його сигнали, здійснив в`їзд на жовтий сигнал світлофора, що забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів, не в межі регульованого перехрестя вул. Шевченка та вул. Вітрука в м. Житомирі, де допустив зіткнення з автомобілем марки «Mercedes-Benz» моделі «Vito», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_10 , який здійснював проїзд вказаного вище перехрестя, рухаючись по вул. Вітрука в сторону вул. Бориса Тена у м. Житомирі, на дозволяючий для руху зелений сигнал світлофора. 
Внаслідок зіткнення між вказаними вище транспортними засобами, транспортний засіб марки «Skoda» моделі «Fabia» реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_9 , здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 .
У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової та лицевої травми: забійної рани на обличчі, струсу головного мозку, перелому лобної кістки ліворуч та множинних уламкових переломів кісток лицьового черепа, післятравматичного двобічного геймороетмоїдиту, післятравматичного остеомієліту нижньої щелепи праворуч, післятравматичного розладу мови та ковтання. 
Дані тілесні ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.
Також, в результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, пішохід ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді післятравматичних рубців носа, верхньої губи, нижньої щелепи з порушенням контурів зовнішнього носа та нижньої третини обличчя. Для усунення патологічних змін (рубців, деформацій, порушення міміки) необхідне хірургічне втручання, реконструктивне втручання із відновленням дефіциту м`яких тканин та кісткових структур обличчя та контурна пластика із корекцією рубців. 
Дані тілесні ушкодження є невиправними й за цією ознакою відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. 
Так, необережні дії ОСОБА_9 , які виразились в порушенні вимог пунктів 16.3 та 8.7.3.ґ) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, перебувають у прямому причинному зв`язку зі створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками у вигляді спричинення потерпілій ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень. 

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також неврахування окремих доказів.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою у вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення визнав частково, суду пояснив, що події, які сталися 02 листопада 2020 року, він пам`ятає. Приблизно о 08:00 годині ранку він рухався на власному автомобілі «Skoda» на роботу в напрямку магазину «Олді». У салоні автомобіля перебував сам, транспортний засіб був без вантажу. Дорога була сухою, погодні умови сприятливі, стан здоров`я задовільний, сонливості не відчував, оглядовість була нормальною.
Зі слів обвинуваченого, у вказаний час на перехресті спостерігався інтенсивний рух транспортних засобів, як з правого, так і з лівого боку, утворилася довга черга автомобілів. Під`їжджаючи до перехрестя, він чітко бачив сигнали світлофора, а також двох жінок-пішоходів, які переходили проїзну частину в межах пішохідного переходу з боку автовокзалу зліва направо. Одна з жінок перейшла проїзну частину, інша залишилась стояти.
Обвинувачений зазначив, що виїхав на перехрестя на дозволений сигнал світлофора, а жовтий сигнал побачив уже під час руху, коли перебував приблизно посередині проїзної частини. У зв`язку з цим він продовжив рух, вважаючи, що зможе безпечно завершити маневр, оскільки інші учасники дорожнього руху його пропускали. Він гальмував, однак повністю транспортний засіб не зупинив. Швидкість руху, за його словами, перед перехрестям становила близько 40 км/год, при гальмуванні зменшилася до 10-15 км/год, а в момент зіткнення - орієнтовно 20-30 км/год.
Після перетину стоп-лінії він почув сильний удар з правого боку. Вийшовши з автомобіля, побачив потерпілу, яка лежала на тротуарі. Також він зазначив, що після зіткнення, автомобіль «Mercedes» зупинився, а його автомобіль відкинуло на тротуар, при цьому було зачеплено потерпілу. Обвинувачений усвідомив, що сталася дорожньо-транспортна пригода, перебував у стані шоку, активних дій не вчиняв. Виклик швидкої медичної допомоги та поліції здійснювали сторонні особи.
Обвинувачений повідомив, що підходив до потерпілої після події, згодом здавав необхідні аналізи та очікував завершення оперативного втручання потерпілій, після чого лікар повідомив, що операція пройшла успішно. На момент події стаж керування транспортними засобами становив близько одного року.
Обвинувачений зазначив, що контролював дорожню обстановку, дивився як праворуч, так і ліворуч, на заборонений сигнал світлофора не рухався.
Також він пояснив, що вказане перехрестя йому добре відоме, оскільки він часто там їздив, і вважає його специфічним через швидку зміну сигналів світлофора. Шкоду потерпілій на момент судового розгляду відшкодовував частково.
У судових дебатах обвинувачений суду поянив, що вину визнавав частково, осільки вважає, що в даному ДТП була не тількі його вина, а також вина водія автомобіля «Mercedes». За час розгляду провадження в суді він повністю усвідомив свою провину, тяжкі наслідки для потерпілої. 
Усвідомлюючи свою провину він щиро кається, а тому відшкодував потерпілій частково матеріальну шкоду, та буде надалі надавати матеріальну допомогу.

Потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні надала такі покази. 02 листопада 2020 року близько 08 год 45 хв вона прямувала на роботу до магазину «Олді». Була одягнена у світлу куртку з капюшоном, чорні спортивні штани та темно-рожеві кросівки. Погодні умови на той час були сприятливі - тепла, суха осіння погода.
Потерпіла зазначила, що переходила проїзну частину в межах пішохідного переходу на перехресті вулиць Вітрука та Шевченка. Спочатку перейшла вул. Вітрука, після чого зупинилася для переходу наступної проїзної частини (вул. Сингаївського), очікуючи дозволяючого сигналу світлофора. Після увімкнення зеленого сигналу світлофора жінка, яка стояла попереду, почала рух та швидко перебігла проїзну частину, однак потерпіла залишилася на тротуарі та не почала перехід.
Зазначила, що перебувала на відстані приблизно 1-1,5 метра від пішохідного переходу, зліва від проїзної частини, якщо рухатися з боку вокзалу в напрямку мікрорайону Польова, на відстані близько 1,5-2 метрів від краю проїзної частини. Подальші обставини події вона не пам`ятає, оскільки втратила свідомість. До тями прийшла вже у лікарні, де медичний працівник повідомив їй, що її збив автомобіль.
Потерпіла пояснила, що перед подією уважно слідкувала за сигналами світлофора та рухом транспортних засобів, очікуючи саме дозволяючого сигналу для пішоходів. Після дорожньо-транспортної пригоди у неї погіршився зір, у зв`язку з чим раніше окулярів вона не носила, а після події виникла така необхідність.
У судових дебатах потерпіла зазначила, що моральну і матеріальну шкоду їй відшкодовано було 17.01.2026 частково в сумі 202 100 грн. Вимоги про відшкодування підтримує ті, які вказані в заяві від 09.02.2026 про уточнення позовних вимог. Просила суд призначити обвинуваченому покарання не пов`язане з позбавленням волі, однак згодом, скориставшись правом репліки, просила ризначити обвинуваченому суворе покарання. 

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні надав такі покази. Подія відбулася приблизно три-чотири роки тому, восени, близько 08 години ранку. У той час він рухався автомобілем Mercedes Vito разом із дружиною, яку мав намір висадити. Автомобілем керував особисто, інших пасажирів, окрім дружини, у салоні не було.
Свідок зазначив, що рухався по вул. Вітрука в напрямку автовокзалу, у крайній правій смузі руху, оскільки мав намір зупинитися для висадки дружини. У цьому напрямку було три смуги руху, в інших смугах перебували інші транспортні засоби, які частково обмежували огляд. Перед ним транспортних засобів не було. Швидкість руху складала приблизно 20-30 км/год, оскільки на світлофорі для нього загорівся зелений сигнал.
У момент виїзду на перехрестя вул. Вітрука - Шевченка свідок побачив автомобіль обвинуваченого марки Skoda Fabia, який рухався по вул. Шевченка у напрямку магазину «Олді» та на червоний сигнал світлофора не зупинився, а продовжив рух. Обвинувачений рухався зліва направо відносно свідка. Побачив автомобіль обвинуваченого на відстані приблизно 3-5 метрів, у зв`язку з чим уникнути зіткнення вже не мав можливості. Зі слів свідка, автомобіль обвинуваченого рухався з дуже великою швидкістю, орієнтовно близько 100 км/год, що свідчило про небезпечний характер руху.
Унаслідок зіткнення передня ліва частина автомобіля свідка зазнала пошкоджень, а автомобіль обвинуваченого отримав пошкодження переважно в районі бокових дверей. Від удару автомобіль обвинуваченого відкинуло на тротуар, а автомобіль свідка проїхав ще декілька метрів та зупинився. Свідок не бачив моменту наїзду автомобіля обвинуваченого на потерпілу.
Після зупинки він вийшов з автомобіля, обвинувачений перебував при свідомості, повідомив, що поспішає на роботу. Побачивши потерпілу, яка лежала на дорозі з видимими тілесними ушкодженнями та кров`ю, свідок підійшов до неї, щоб чимось допомогти та дочекався приїзду швидкої медичної допомоги, допоміг медикам покласти потерпілу на ноші.
Свідок зазначив, що обвинувачений був емоційно збуджений, плакав, тримався за голову, у нього склалося враження, що той може намагатися залишити місце події. Згодом до обвинуваченого під`їхали знайомі, які почали переконувати його, що він нібито завершував маневр та рухався на жовтий сигнал світлофора. Свідок вважав такі пояснення неправдивими.
З метою недопущення спотворення обставин події свідок поцікавився у працівників поліції щодо наявності камер відеоспостереження, а після цього звернувся до магазину «Олді», де виявив камеру та попросив надати відеозапис події.
Багато деталей події свідок не пам`ятає, у зв`язку зі значним проміжком часу, однак наполягає, що обвинувачений проїхав перехрестя на заборонний сигнал світлофора з великою швидкістю. Свій цивільний позов просив задовольнити, просить стягнути з ОСОБА_9 на свою користь 120 967 грн 66 коп. та судові витрати 10000 на правничу допомогу адвоката.

Суд критично оцінює показання свідка, оскільки вважає їх такими, що надані з метою власного захисту та уникнення кримінальної відповідальності. Зміст його пояснень свідчить про зацікавленість у результатах розгляду справи, зокрема щодо мінімізації власної ролі у вчиненні правопорушення та створення підстав для отримання відшкодування відповідно до вимог заявленого цивільного позову. Крім того, під час судового розгляду за результатами проведеної експертизи було встановлено обставини, які можуть вказувати на наявність вини самого свідка, що ставить під сумнів достовірність та об`єктивність наданих ним показів.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_9 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України підтверджується письмовими доказами, які було подано прокурором та досліджено безпосередньо судом в судовому засіданні.
Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 03.11.2020 року, 02.11.2020 близько 08 год. 10 хв водій ОСОБА_10 , керуючи автомобілем марки Меrсеdеs-Веnz Vіtо р/н НОМЕР_2 , рухаючись в м. Житомирі по вул. Вітрука в напрямку до вул. Б.Тена, на перехресті із вул. Шевченка допустив зіткнення з автомобілем Skoda Fabia р/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_9 , який рухався по вул. Шевченко в напрямку до вул. Сингаївського. Внаслідок чого автомобіль Skoda Fabia р/н НОМЕР_1 виїхав на тротуар та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 . Внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_6 отримала тяжкі тілесні ушкодження.
Згідно з фабулою рапорту від 02.11.2020 року о 08:07 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 02.11.2020 о 08:07 за адресою: Корольовський район м. Житомир, вул. Шевченка заявник повідомив, що автомобіль збив людину, отриману заяву зареєстровано ЄО за №54206.
Згідно з фабулою рапорту від 02.11.2020 року о 09:14 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 02.11.2020 о 09:13 за адресою: Богунський район м. Житомир, вул. Вітрука, обласна лікарня повідомили, що ЕМД доставили до лікарні після ДТП, яке відбулося приблизно 08:00 год на перехресті вул. Вітрука-Шевченка. Потерпіла ОСОБА_6 , заява зареєстрована ЄО за № 54217.
Згідно з протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 02.11.2020р., схеми до нього та фототаблиць вбачається, що від вул. Корольова до вул. Б. Тена та від вул. Східної до вул. Сингаївського у м. Житомирі встановлено місце ДТП, зафіксовано загальний вигляд ділянки проїзної частини, де відбулася ДТП, розташування автомобіля Меrсеdеs-Веnz Vito НОМЕР_2 (пошкоджено передню частину руйнація передніх блок фар, переднього бампера, деформація передніх крил) та Skoda Fabia НОМЕР_1 (деформація правих дверей), зафіксовано тіло потерпілої.
Згідно з висновком КУ «Обласний медичний спеціалізований центр» Житомирської обласної ради за №1000 від 02.11.2020р., за результатами огляду ОСОБА_9 лікарем наркологом ОСОБА_11 02.11.2020р. о 12 год 00 хв, встановлено відсутність в останнього ознак сп`яніння. Взято аналіз крові на етанол о 12 год 00 хв.
Згідно з висновком КУ «Обласний медичний спеціалізований центр» Житомирської обласної ради за №1001 від 02.11.2020р., за результатами огляду ОСОБА_10 лікарем наркологом ОСОБА_11 02.11.2020р. о 12 год 20 хв, встановлено відсутність в останнього ознак сп`яніння. Взято аналіз крові на етанол о 12 год 20 хв.
Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 05.11.2020 року, за результатами розгляду клопотання слідчого СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_12 , накладено арешт на автомобіль марки Меrсеdеs-Веnz Vito НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_10 , який зареєстрований за адресою у АДРЕСА_3 , з метою недопущення відчуження, розпорядження та користування зазначеного транспортного засобу.
Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 16.11.2020 року, за результатами розгляду клопотання прокурора ОСОБА_5 , накладено арешт на автомобіль марки Skoda Fabia НОМЕР_1 , що перебуває у користуванні ОСОБА_9 , з метою тимчасового позбавлення власника та володільця вказаного майна можливості розпоряджатися та користуватися транспортним засобом.
Посвідченням водія серії НОМЕР_3 підтверджено видання його ОСОБА_9 ТСЦ 1841.
Висновком судової експертизи технічного стану транспортного засобу за №11/2-1198 від 24.11.2020 року з ілюстративними таблицями до нього підтверджено, що на момент ДТП робоча гальмівна система автомобіля Mercedes-Веnz Vito НОМЕР_2 знаходились в технічно працездатному стані. На досліджуваному автомобілі Mercedes-Веnz Vito НОМЕР_2 технічних несправностей складових, які впливають на безпеку руху, і могли б призвести до створення аварійної ситуації й виникнення наведеної дорожньо транспортної пригоди, не виявлено.
Висновком судової експертизи технічного стану транспортного засобу за №11/2-1231 від 27.11.2020 року з ілюстративними таблицями до нього підтверджено, що на момент ДТП робоча гальмівна система, автомобіля Skoda Fabia НОМЕР_1 знаходились в технічно працездатному стані. На досліджуваному автомобілі Skoda Fabia НОМЕР_1 технічних несправностей складових, які впливають на безпеку руху, і могли б призвести до створення аварійної ситуації й виникнення наведеної дорожньо транспортної пригоди, не виявлено.
Висновком експерта за №11/2-1222 від 14.12.2020 року з ілюстративними таблицями до нього підтверджено, що на автомобілі Mercedes-Веnz Vito НОМЕР_2 виявлені аварійні механічні пошкодження ударно-динамічного характеру, які сконцентровані в його передній частині, що виражені слідами згинів, вдавлювання, вминання, розривів, потертостей, з відшаруванням власного лакофарбового покриття, при цьому загальний напрямок слідоутворюючої сили був спрямований спереду назад відносно подовжньої всі автомобіля. Ha автомобілі Skoda Fabia р/н НОМЕР_1 виявлені аварійні механічні пошкодження ударно-динамічного характеру, які сконцентровані в його передній лівій кутовій частині, що виражені слідами згинів, вдавлювання, вминання, розривів, потертостей, з відшаруванням власного лакофарбового покриття, при цьому загальний напрямок слідоутворюючої сили був спрямований справа наліво назад відносно подовжньої вісі автомобіля. Первинний контакт досліджуваних транспортних засобів, відбувся між правою боковою частиною автомобіля Skoda Fabia p/н НОМЕР_1 з передньою частиною автомобіля Mercedes-Benz Vito р/н НОМЕР_2 , при загальному розташуванні транспортних засобів в перехресному напрямку. У момент зіткнення (первинного контакту ТЗ) поздовжні всі між автомобілями Mercedes-Benz Vito р/н НОМЕР_6 та Skoda Fabia p/н НОМЕР_4 знаходились під кутом близько 90±5? (див. зобр. 1), при загальному розташуванні транспортних засобів в перехресному напрямку.
Постановою слідчого від 21.12.2020 року диск з відеозаписом із відеокамери визнано речовим доказом.
Постановою слідчого від 13.01.2021 року диск з відеозаписом із відеокамери визнано речовим доказом.
Згідно з протоколом допиту потерпілої від 13.01.2021 року, ОСОБА_6 надала наступні покази: 02.11.2020 близько 08 год 10 хв вона перебувала на перехресті вул. Вітрука, Шевченка, Сингаївського. Стояла поблизу стійки світлофора, що по вул. Сингаївського та мала намір перетинати вказану вулицю в сторону «Олді», очікувала коли на стійці загориться зелений сигнал світлофора. Більше нічого не пам`ятає. 
Згідно з протоколом огляду місця події від 26.01.2021 року встановлено, що на перехресті вулиць Вітрука - Шевченка в м. Житомирі було проведено огляд вищевказаного перехрестя та зроблені заміри. Так, по вул. Шевченка в напрямку вул. П. Сингаївського відстань від стоп лінії до стійки світлофора становить 4,9 метра, відстань від стійки світлофора до межі перехрестя 8,2 метра. По вул. Вітрука в напрямку вул. Вокзальної відстань від стоп лінії до стійки світлофора становить 6,8; від стійки світлофора до межі перехрестя 6,2 метра. Огляд проводився у світлу пору доби, без опадів.
Згідно з висновком експертизи обставин та механізму дорожньо транспортної пригоди за №КСЕ19/106-21/3835 від 30.04.2021 року, в умовах даної дорожньо транспортної пригоди, при заданих вихідних даних, відповідно до наданих на дослідження відеозаписів, швидкість руху автомобіля «Mercedes-Benz» моделі «Vito» реєстраційний номер НОМЕР_2 , безпосередньо до скоєння зіткнення становила близько 38 км/год. Відповідно до наданого на дослідження відеозапису, швидкість руху автомобіля «Skoda» моделі «Fabia» реєстраційний номер НОМЕР_1 , безпосередньо до скоєння зіткнення (під час руху по перехрестю) становила близько 24 км/год. Відповідно до наданих на дослідження відеозаписів, автомобіль «Mercedes-Benz» моделі «Vito» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_10 здійснював в`їзд на перехрестя на зелений сигнал світлофорного об`єкта, що регулює рух по вул. Вітрука в напрямку до вул. Б. Тена. Відповідно до наданих на дослідження відеозаписів, автомобіль «Skoda» моделі «Fabia» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_9 здійснював в`їзд на перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофорного об`єкта, що регулює рух по вул. Шевченка в напрямку до перехрестя із вул. Вітрука. З технічної точки зору, в даній дорожній ситуації, враховуючи те, що дана ДТП трапилась в задовільних дорожніх умовах, на автомобілі Skoda Fabia н.з. НОМЕР_1 у якого були відсутні будь-які технічні несправності, які б знаходились в причинному зв`язку з втратою керованості ним, та за відсутності зовнішніх чинників, які б змушували водія ОСОБА_9 екстрено виконувати вимоги п. 12.3 - технічна можливість у водія автомобіля Skoda Fabia н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_9 , щодо уникнення даної ДТП, полягала лише в чіткому виконанні ним вимог п. 8.7.3 г та 16.3 Правил дорожнього руху України. З технічної точки зору, в даній дорожній обстановці, водій ОСОБА_10 не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем Skoda Fabia н.з. НОМЕР_5 , шляхом своєчасного застосування термінового гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху. У даній дорожній обстановці водієві автомобіля «Mercedes-Benz моделі «Vito» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_10 необхідно було діяти відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України. З технічної точки зору, в діях водія ОСОБА_10 не вбачається невідповідностей вищевказаній вимозі п. 12.3 Правил дорожнього руху. У даній дорожній обстановці водієві автомобіля Skoda Fabia н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_9 необхідно було діяти відповідно до вимог п.п. 8.7.3г) та 16.3 Правил дорожнього руху України. З Технічної точки зору, в діях водія ОСОБА_9 вбачаються невідповідності вищевказаним вимогам Правил дорожнього руху, що і знаходиться в прямому причинному зв`язку з виникненням даної ДТП. З технічної точки зору, при заданому комплексі вихідних даних, а також відповідно до наданих на дослідження відеозаписів, в наведених дорожніх умовах в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП знаходяться невідповідності дій водія автомобіля Skoda Fabia н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_9 вимогам п.п. 8.7.3 г) та 16.3 Правил дорожнього руху України.
Згідно з висновком експерта №730 у гр. ОСОБА_6 виявлено закриту черепно-мозкову та лицеву травму: забійні рани на обличчі, струс головного мозку, перелом лобної кістки ліворуч та множинні уламкові переломи кісток лицьового черепа, післятравматичний двобічний геймороетмоїдит, післятравматичний остеомієліт нижньої щелепи праворуч, післятравматичні розлади мови та ковтання. Тілесні ушкодження у гр. ОСОБА_6 утворилися від дії тупих твердих предметів, при дорожньо-транспортній події, в термін та за обставин, вказаних в постанові про призначення судово-медичної експертизи, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.
Згідно з висновком експерта №830 у гр. ОСОБА_6 виявлено післятравматичні рубці носа, верхньої губи, нижньої щелепи з порушенням контурів зовнішнього носа та нижньої третини обличчя. Дані рубці є стійкими наслідками ушкоджень обличчя, що утворилися від дії тупих твердих предметів та не протирічить даті та обставинам, що вказані як при огляді потерпілої, так й в постанові про призначення судово-медичної експертизи. Для усунення патологічних змін (рубців, деформацій, порушення міміки) необхідно хірургічне втручання, реконструктивне втручання із відновленням дефіциту м`яких тканин та кісткових структур обличчя та контурна пластика із корекцією рубців. Враховуючи такі дані, можна вважати, що виявлені тілесні ушкодження обличчя у гр. ОСОБА_6 є невиправними й за цією ознакою відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.
Повідомленням від 29.06.2021 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
Постановою слідчого від 11.11.2020 року призначено експертизу технічного стану транспортного засобу.
Постановою слідчого від 11.11.2020 року призначено транспортно-трасологічну експертизу.
Постановою слідчого від 11.11.2020 року призначено експертизу технічного стану транспортного засобу.

Документи долучені до матеріалів справи стороною захисту:
Адвокатський запит від 18.10.2022, адресований директору Житомирського НДЕКЦ МВС України щодо висновку експерта №11/2-1222 від 14.12.2020.
Адвокатський запит від 18.10.2022, адресований директору Житомирського НДЕКЦ МВС України щодо висновку експерта №11/2-1198 від 24.11.2020.
Адвокатський запит від 18.10.2022, адресований директору Житомирського НДЕКЦ МВС України щодо висновку експерта №11/2-1231 від 27.11.2020.
Відповіді на вказані адвокатські запити.
Відповідь КП «УАШ Житомирської міської ради №396/07/23 від 07.07.2023, викопіювання з акта приймання, акт приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2020, висновок експерта по результатам судової інженерно-транспортної експертизи №27 від 31.08.2020, копія свідоцтва судового експерта №1067, прибутковий касовий ордер №10 від 05.04.2023 року.

Окрім цього за клопотанням прокурора в судовому засіданні було допитано експертів. 
Експерт ОСОБА_13 , вказав, що з матеріалами експертизи він ознайомлений у повному обсязі. Експертизу проводив відповідно до постанови слідчого та поставлених у ній питань. Зазначив, що його спеціалізація - 6.1, і всі запитання, які були поставлені на вирішення експертизи, відносяться саме до цієї спеціалізації. Питання технічного характеру, що належать до спеціалізації 7.1, у межах даної експертизи ним не досліджувалися.
Експерт повідомив, що часу для проведення експертизи та складання висновку було достатньо, будь-якої зацікавленості у результатах експертизи він не мав, складнощів під час її проведення не виникало. З учасників судового засідання йому ніхто не відомий.
Також експерт пояснив, що у відеозаписі не існує поняття «оригінал» чи «копія», оскільки для відеофайлів вирішальне значення мають технічні параметри, зокрема частота кадрів. Конкретні технічні характеристики відеозапису ним не досліджувалися, оскільки загальна інформація з відеофайлу не була необхідною для виконання поставлених перед експертом завдань.
Експерт зазначив, що питання щодо дати створення відеозапису перед ним не ставилися. На самому відео була зазначена дата 19 січня, однак експерт звернув увагу суду на те, що вказана дата не завжди відповідає фактичному часу події, оскільки налаштування дати і часу на відеореєстраторах можуть не змінюватися користувачами протягом тривалого часу.
Крім того, експерт пояснив, що до якості відеозапису у межах проведеної експертизи запитань не ставилося. Наданого відеоматеріалу було достатньо для формування висновку. Питання щодо наявності або відсутності монтажу відеозапису належать до компетенції експертизи за спеціалізацією 7.1 та у межах даного дослідження не вирішувалися.
Експерт зазначив, що питання щодо дати створення відеозапису перед ним не ставилися. На самому відео була зазначена дата 19 січня, однак експерт звернув увагу суду на те, що вказана дата не завжди відповідає фактичному часу події, оскільки налаштування дати і часу на відеореєстраторах можуть не змінюватися користувачами протягом тривалого часу.
Також експерт зазначив, що за результатами аналізу дорожньої обстановки заборонних дорожніх знаків не було, рух транспортних засобів дозволявся як прямо, так і на поворот. При цьому для автомобіля, який рухається прямо, з урахуванням дорожньої обстановки, необхідно було здійснювати зміщення ліворуч.
Питання щодо визначення безпечної швидкості руху транспортних засобів експертом не досліджувалося, оскільки такі питання не були поставлені на вирішення експертизи. Експерт підкреслив, що експертиза проводиться виключно на встановлених обставинах, а не на припущеннях.

Експерт ОСОБА_14 , зазначила, що обставини даної справи їй відомі. Для проведення судово-медичної експертизи вона користувалася архівними матеріалами, які містять усі медичні документи, надані для дослідження, а також питання, поставлені слідчим у постанові про призначення експертизи.
Медичні документи, надані для проведення експертизи, були як у копіях, так і в оригіналах. За словами експерта, копій медичних документів було достатньо для проведення експертизи, оскільки вони містили повну інформацію, необхідну для дослідження. Крім того, потерпіла надавала також оригінали медичних документів. Експерт зазначила, що у виняткових випадках допускається дослідження копій документів, якщо вони містять повний обсяг інформації, необхідної для надання експертного висновку.
Експерт пояснила, що для проведення судово-медичної експертизи надаються всі наявні медичні документи, при цьому безпосереднє обстеження потерпілої експертом не проводиться.
Відповідаючи на запитання представника потерпілого ОСОБА_7 , експерт зазначила, що медичні дані, надані для проведення експертизи, стали підставою для формування висновку. Також було враховано результати обстеження потерпілої лікарем-пластичним хірургом. Ушкодження, які були зазначені у первинному експертному висновку, після дослідження пластичним хірургом були додатково оцінені, що вплинуло на остаточні висновки експерта.
Експерт пояснила, що перша судово-медична експертиза була проведена виключно на підставі медичних документів, тоді як друга експертиза - як на підставі медичних документів, так і з урахуванням результатів обстеження потерпілої лікарем-пластичним хірургом.
За результатами проведеного дослідження експерт дійшла висновку, що наявні у потерпілої рубці є наслідками отриманих тілесних ушкоджень та за своїм характером і ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.
Експерт ОСОБА_15 , проживає у місті Львові, має стаж експертної роботи з 1991 року, у судовому засіданні пояснив наступне.
Під час проведення судової автотехнічної експертизи, на його думку, наданих матеріалів було недостатньо для об`єктивного вирішення питань № 4 та № 5, зокрема у зв`язку з відсутністю необхідних вихідних даних. Водночас клопотань про надання додаткових матеріалів або уточнення вихідних даних експертом не заявлялося.
Експерт зазначив, що схема місця дорожньо-транспортної пригоди була неповною, зокрема на ній була відсутня автобусна зупинка. Чи вплинула б наявність зазначеного об`єкта на висновки експертизи, експерт пояснити не може, оскільки це потребувало б додаткового дослідження.
Для проведення експертизи йому були надані матеріали кримінального провадження, а також один відеозапис моменту ДТП. Кількість файлів, фотокопій та інших матеріалів експерт точно не пам`ятає, відповідні відомості у висновку не зазначені.
Експерт пояснив, що під час дослідження ДТП необхідно аналізувати дії обох водіїв, однак у межах поставлених йому запитань він досліджував лише дії водія ОСОБА_16 , тоді як дії водія ОСОБА_17 не аналізувалися, з причин, викладених у його письмовому висновку.
Експерт наголосив, що він досліджував виключно ті питання, які були поставлені перед ним у постанові про призначення експертизи, а надана йому схема місця події була вже предметом дослідження інших експертів та не містила усіх необхідних елементів, зокрема автобусної зупинки.
За загальною практикою, як пояснив експерт, слідчий зобов`язаний мати відповідну спеціальну підготовку для проведення замірів та складання схем місця ДТП, оскільки саме слідчий виїжджає на місце події та фіксує необхідні дані.
Питання щодо відповідності дій учасників дорожнього руху вимогам Правил дорожнього руху перед експертом не ставилися, тому відповідну правову оцінку він у висновку не надавав.
Відповідаючи на питання № 1, експерт зазначив, що надав вичерпну та повну відповідь, навіть у більш розширеному обсязі, ніж було прямо поставлено. Він пояснив, що якщо водій не встигає зупинитися перед світлофором, то відповідно до п. 8.11 Правил дорожнього руху України він має право продовжити рух.
Експерт пояснив, що у його висновку зазначено, що безпеку дорожнього руху мали забезпечити обидва водії - як ОСОБА_16 , так і ОСОБА_17 , однак обов`язок забезпечення безпеки дорожнього руху безпосередньо покладався на водія ОСОБА_16 .
Згідно з аналізом експерта, у водія ОСОБА_16 була обмежена оглядовість, у зв`язку з чим він повинен був діяти відповідно до п. 12.3 Правил дорожнього руху України, тобто застосувати гальмування у разі виникнення небезпеки. Водночас, за поясненням експерта, коли автомобіль «Шкода» проїжджав повз транспортні засоби, які ще не розпочали рух, водій не міг достовірно знати, чи з`явиться інший транспортний засіб або пішохід, оскільки поняття «передбачати» у Правилах дорожнього руху відсутнє.
Щодо швидкості руху, експерт зазначив, що у його висновку вказано швидкість 30 км/год, водночас він також досліджував швидкість 24 км/год, що відображено на сторінці 9 його висновку. Технічна описка у формулі (арк. 6, т1 = 0,6) не впливає на кінцеві результати розрахунків.
Експерт також пояснив, що у його дослідженні зазначено, що відстань від світлофора до межі перехрестя становить 8,2 метра, а загальна відстань у момент увімкнення жовтого сигналу світлофора - 11,2 метра, однак безпосередньо по відеозапису ці відстані ним не встановлювалися.
Експерт підкреслив, що спеціалізації 6.1 він не має, однак за межі своєї компетенції при проведенні експертизи не виходив.
Постанова про призначення експертизи надійшла до нього електронною поштою, разом із матеріалами кримінального провадження та відеозаписом ДТП. Вихідні дані для дослідження він брав із самої заяви та доданих матеріалів. Зокрема, у заяві було зазначено, що автомобіль «Шкода» виїхав на перехрестя на жовтий сигнал світлофора.
Експерт підкреслив, що спеціалізації 6.1 він не має, однак за межі своєї компетенції при проведенні експертизи не виходив.
Постанова про призначення експертизи надійшла до нього електронною поштою, разом із матеріалами кримінального провадження та відеозаписом ДТП. Вихідні дані для дослідження він брав із самої заяви та доданих матеріалів. Зокрема, у заяві було зазначено, що автомобіль «Шкода» виїхав на перехрестя на жовтий сигнал світлофора.
Експерт пояснив, що існують випадки, передбачені п. 8.11 Правил дорожнього руху України, коли транспортному засобу дозволено заїжджати на перехрестя на жовтий сигнал світлофора.
Він також зазначив, що водій автомобіля «Мерседес», на його думку, порушив п. 1.5 Правил дорожнього руху України, однак дії цього водія ним не досліджувалися, оскільки такі питання перед ним не ставилися.
Експерт наголосив, що відповідає виключно за власний експертний висновок, зокрема висновок експерта № 3835, тоді як інші експерти несуть відповідальність за результати своїх досліджень. На гіпотетичні запитання експерт не відповідає.

Судовий експерт ОСОБА_18 у судовому засіданні допитаний не був, оскільки, згідно з повідомленням директора Житомирського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, судовий експерт сектору автотехнічних досліджень відділу автотехнічних досліджень та криміналістичного дослідження транспортних засобів Житомирського НДЕКЦ МВС України ОСОБА_18 звільнений за власним бажанням з 22 червня 2022 року, у зв`язку з чим забезпечити його участь у судовому засіданні не виявилось можливим.

Висновки досліджених судом судових експертиз, проведені компетентними спеціалістами, які відповідно до Закону України «Про судову експертизу» мають право на проведення експертиз, а також узгоджуються з іншими об`єктивними доказами по справі.
Перераховані докази суд визнає достовірними, оскільки даних про те, що вони здобуті незаконним шляхом у суду немає. Таким чином, у сукупності перелічені вище докази безумовно підтверджують подію і склад вказаного вище кримінального правопорушення, що інкриміноване ОСОБА_9 .
Дані докази суд вважає такими, що зібрані відповідно до вимог кримінального процесуального закону, належними та допустимими та такими, що не містять розбіжностей чи суперечностей.

Оцінка доводів обвинуваченого та сторони захисту. Мотиви суду щодо доводів сторони захисту.

Надаючи оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в даному кримінальному провадженні та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінальним процесуальним законодавством.

Щодо клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_8 про визнання недопустимим відомостей як доказів (том 2 а.с.222), що містяться на диску DVD-R у паперовому конверті слід зазначити що дані докази здобуті належним чином та є допустимими.
Статтею 89 КПК України визначено, що суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.
Положеннями ч.3 ст.93 КПК України передбачено право потерпілого на збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів, що підтверджено Постановою КК ВС від 06.07.2022 у справі №464/5140/18.
Крім того, доводи захисника про порушення стороною обвинувачення вимог ст.99 КПК України з тих підстав, що наданий потерпілою ОСОБА_6 відеозапис не зрозуміло чи є оригіналом документа, чи його копією не є переконливим.
Суд вважає докази належними, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження. Таким чином, суд визнає відеофайл на диску належним та допустимим доказом.

Доводи сторони захисту про визнання недопустимим доказом висновку експерта №КСЕ19/106-21/3855 від 30.04.2021 року у зв`язку з тим фактом що експертиза проведена експертом, який не мав відповідної експертної спеціальності для проведення даного виду експертиз та у зв`язку із тим, що на дослідження експерту надано об`єкти, процесуальне походження яких не відоме, судом відхиляється. (том 3 а.с. 8)
Висновок експерта №КСЕ19/106-21/3855 від 30.04.2021 року не викликає сумнівів щодо достовірності його результатів, тому суд визнає його належним і допустимим доказом, оскільки останній відповідає вимогам КПК України, а безпосередньо порушень вимог статей 87,101-102 КПК України, судом не встановлено та учасниками судового провадження не доведено. Під час проведення експертизи були додержані всі вимоги закону, дотримані права учасників процесу, а висновок експерта достатньо мотивований. Експерт ОСОБА_19 мав відповідну кваліфікацію судового експерта за експертною спеціальністю 10.2 «Дослідження технічного стану транспортного засобу».
Щодо недопустимості доказів, а саме: висновків експертиз 11/2-1222 від 14.12.2020, 11/2-1198 від 24.11.2020, 11/2-1231 від 27.11.2020 судом не приймаються, оскільки керівництвом НДЕКЦ МВС було вчинено електронну резолюцію з обов`язковими реквізитами, у якій визначено головного виконавця, відповідального за організацію виконання завідувачу сектора автотехнічних досліджень відділу автотехнічних досліджень та криміналістичного дослідження транспортних засобів. Відповідно до вимог КПК слідчий має право своєю постановою призначити експертизи та супровідним листом була постанова направлена для виконання, і потім експертом проведена експертиза. 
Верховний суд у Постанові від 18.10.2023 у справі № 128/3780/16-к вказав, що юридичний аналіз причинно-наслідкового зв`язку виходить за рамки дослідження технічної причинності між діями учасника дорожнього руху і виникненням ДТП, яку за встановленими методиками досліджують відповідні автотехнічні експерти. Вирішення питання про те, діяння якого учасника ДТП є головною умовою заподіяння наслідків, належить до компетенції суду, адже за приписами кримінального процесуального закону висновки експертів не є обов`язковими для органу, який здійснює провадження (ч. 10 ст. 101 КПК) і вони підлягають оцінці у сукупності і взаємозв`язку з іншими доказами.
Сукупність зібраних у справі та належним чином досліджених у судовому засіданні доказів, доповнюють один одного та у своїй сукупності підтверджують саме винуватість ОСОБА_9 у вчиненні правопорушення.
Зазначені докази по справі зібрані відповідно до вимог кримінального процесуального закону, є допустимими та такими, що в їх сукупності безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, інкримінованого стороною обвинувачення, а тому суд прийшов до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Щодо клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_8 про призначення судової експертизи відеозапису, то суд відхиляє таке клопотання, оскільки вважає, що обставини, які захист просить встановити, не мають істотного значення для кримінального провадження.
Як убачається з матеріалів провадження, наявний у справі DVD-R диск з відеозаписом обставин події з камер відеоспостереження був добровільно наданий потерпілою, з назвою «момент дтп вітрука-шевченка».
Ст. 84 КПК України визначає, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Відповідно до ст. 99 КПК України, документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. До документів можуть належати, зокрема, матеріали фотозйомки, звукозапису, відеозапису та інші носії інформації (у т.ч. електронні).
Враховуючи викладене, відеозапис у розумінні КПК України є документом, який може бути доказом факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Верховний Суд у постанові від 10.09.2020 року по справі 751/6069/19 визначив, що матеріальний носій - це лише спосіб збереження інформації, який має значення тільки, коли електронний документ виступає речовим доказом. Головною особливістю електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного носія. Один і той же електронний документ (відеозапис) може існувати на різних носіях. Всі ідентичні за своїм змістом примірники електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом та датою створення.
Долучений стороною обвинувачення до матеріалів провадження в якості доказу DVD-R диск з відеозаписом обставин події був виготовлений у зв`язку із необхідністю надання інформації, яка має значення у кримінальному провадженні та є самостійним джерелом доказу, похідним від інформації, що зберігається в електронному вигляді, у вигляді файлів.
Отже, на підставі викладеного, суд дійшов висновку, що досліджений в судовому засіданні диск з відеозаписом обставин події, отриманий в передбачений КПК України спосіб, та в подальшому наданий суду як доказ, не порушує права і свободи обвинуваченого і не тягне необхідність визнання даного доказу недопустимим.

Суд погоджується з доводами сторони захисту про визнання недопустимим доказом протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та схеми до нього від 26.01.2021, оскільки вказана слідча дія проведена з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.
Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи та висновки експертів.
Згідно зі ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим лише за умови, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень і на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст. 237 КПК України огляд проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, при цьому слідчий або прокурор здійснюють огляд місцевості, приміщення, речей чи документів.
Як встановлено судом, огляд місця події, проведений 26.01.2021, фактично є додатковим (повторним) оглядом, оскільки первинний огляд місця дорожньо-транспортної пригоди було проведено 02.11.2020. Разом з тим у протоколі не зазначено, що огляд є повторним, а також не визначено чітку мету його проведення. Фактичною метою огляду було встановлення відстані від світлофора до меж перехрестя, однак ці обставини належним чином у протоколі не відображені.
Крім того, огляд місця події проведено без участі понятих, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Згідно з ч. 2 ст. 223 КПК України підставою для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, які вказують на можливість досягнення її мети, однак така мета у протоколі слідчої дії не визначена.
Згідно з ч. 3 ст. 223 КПК України слідчий або прокурор зобов`язані вжити належних заходів для забезпечення присутності під час проведення слідчої (розшукової) дії осіб, чиї права та законні інтереси можуть бути обмежені або порушені, а перед її проведенням роз`яснити таким особам їх процесуальні права та обов`язки.
Однак під час проведення огляду місця події 26.01.2021 жоден з водіїв, які згодом були допитані у кримінальному провадженні як свідки, до участі в огляді залучені не були, їх права та обов`язки не роз`яснювались.
Окрім того, під час проведення замірів, здійснених слідчим, останні не були засвідчені підписами понятих, що також підтверджує істотне порушення процесуального порядку проведення слідчої дії.
За таких обставин суд доходить висновку, що протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та схема до нього від 26.01.2021 отримані з істотним порушенням вимог КПК України, у зв`язку з чим відповідно до ст. 86 КПК України визнається недопустимим доказом та не може бути використаний судом.
У ході судового розгляду ухвалою суду від 11.06.2025 по даному кримінальному провадженню було призначено додаткову комплексну комісійну судову фототехнічну експертизу та експертизу механізму і обставин ДТП.
04.09.2025 від Рівненського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України надійшов висновок експерта № КСЕ-19/118-25/10052 від 29.08.2025, відповідно до висновку якого:
В цій дорожньо-транспортній ситуації, водій автомобіля Skoda Fabia (номерний знак НОМЕР_1 ) ОСОБА_9 повинен був діяти відповідно до технічних вимог п. 12.4, 8.7.3, 8.10, 8.11 Правил дорожнього руху. 
В цій дорожньо-транспортній ситуації, водій автомобіля Skoda Fabia (номерний знак НОМЕР_1 ) ОСОБА_9 , мав технічну можливість запобігти зіткненню з автомобілем Mercedes-Benz Vito (номерний знак НОМЕР_2 ) шляхом виконання вимог п. 8.7.3 г) і 8.11 Правил дорожнього руху.
В цій дорожньо-транспортній ситуації, дії водія автомобіля Skoda Fabia (номерний знак НОМЕР_1 ) ОСОБА_9 , з технічної точки зору, не відповідали вимогам п.8.7.3 та 8.11 Правил дорожнього руху.
В цій дорожньо-транспортній ситуації, дорожньо-транспортній ситуації, невідповідності дій водія автомобіля Fabia (номерний знак НОМЕР_1 ) ОСОБА_9 вимогам п.8.7.3 та 8.11 Правил дорожнього руху, з технічної точки зору, перебували в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.
В цій дорожньо-транспортній ситуації, водій автомобіля Mercedes-Benz Vito (номерний знак НОМЕР_2 ) ОСОБА_10 повинен був діяти відповідно до технічних вимог п. 12.4, 16.5 Правил дорожнього руху.
В цій дорожньо-транспортній ситуації, водій автомобіля Mercedes-Benz Vito (номерний знак НОМЕР_2 ) ОСОБА_10 , мав технічну можливість запобігти зіткненню з автомобілем Skoda Fabia (номерний знак НОМЕР_1 ) шляхом виконання вимог п. 16.5 Правил дорожнього руху.
В цій дорожньо-транспортній ситуації, дії водія автомобіля Mercedes-Benz Vito (номерний знак НОМЕР_2 ) ОСОБА_10 , з технічної точки зору, не відповідали вимогам п. 16.5 Правил дорожнього руху.
В цій дорожньо-транспортній ситуації, невідповідності дій водія автомобіля Mercedes-Benz Vito (номерний знак НОМЕР_2 ) ОСОБА_10 вимогам п. 16.5 Правил дорожнього руху, з технічної точки зору, перебували в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.
В цій дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля Mercedes-Benz Vito (номерний знак НОМЕР_2 ) виїжджаючи на перехрестя із крайньої правої смуги з подальшим зміщенням ліворуч прогнозує об`їзд не самого об`єкту, а гіпотетичної (уявної) точки можливого перетину траєкторій руху транспортних засобів. З цієї причини оцінка його дій не може бути повною і обґрунтованою без вирішення питання про можливість водієм правильно прогнозувати розвиток ситуації та зміну її параметрів, а також вирішення питання про професійну майстерність, що не є технічним аспектом, а потребує всебічної оцінки матеріалів справи і виходить за межі компетенції судового експерта.
Питання щодо причини настання цієї дорожньо-транспортної пригоди виходить за межі компетенції судового експерта. Вирішення питання потребує застосування знань у галузі права, всебічної оцінки всіх зібраних у справі доказів числі і висновків судових експертиз), що є прерогативою слідчого (суду).
Обґрунтування підходу до вирішення питання наведено в дослідницькій частині висновку на с. 28, 29.
Згідно наданої на експертизу відеограми «момент дтп вітрука-шевченка.mp4», автомобіль Mercedes-Benz Vito (номерний знак НОМЕР_2 ) здійснював виїзд у межі перехрестя на зелений сигнал світлофорного об`єкту за напрямком його руху.
Згідно наданих на експертизу матеріалів, автомобіль Skoda Fabia (номерний знак НОМЕР_1 ) здійснював виїзд у межі перехрестя на жовтий сигнал світлофорного об`єкту за напрямком його руху.
В цій дорожньо-транспортній ситуації, водій автомобіля Skoda Fabia (номерний знак НОМЕР_1 ) ОСОБА_9 , мав технічну можливість запобігти зіткненню з автомобілем Mercedes-Benz Vito (номерний знак НОМЕР_2 ) шляхом виконання вимог п. 8.7.3 г) і 8.11 Правил дорожнього руху.
В цій дорожньо-транспортній ситуації, водій автомобіля Mercedes-Benz Vito (номерний знак НОМЕР_2 ) ОСОБА_10 , мав технічну можливість запобігти зіткненню з автомобілем Skoda Fabia (номерний знак НОМЕР_1 ) шляхом виконання вимог п. 16.5 Правил дорожнього руху.
В цій дорожньо-транспортній ситуації, водій автомобіля Mercedes-Benz Vito (номерний знак НОМЕР_2 ) ОСОБА_10 повинен був діяти відповідно до технічних вимог п. 12.4, 16.5 Правил дорожнього руху. Дії водія автомобіля Mercedes-Benz Vito (номерний знак НОМЕР_2 ) ОСОБА_10 , з технічної точки зору, не відповідали вимогам п. 16.5 Правил дорожнього руху. Водій автомобіля Mercedes-Benz Vito (номерний знак НОМЕР_2 ) ОСОБА_10 перед виїздом на перехрестя, зобов`язаний був дати дорогу транспортним засобам, що завершували рух через перехрестя, відповідно, не мав переваги в русі.
В цій дорожньо-транспортній ситуації, водій автомобіля Skoda Fabia (номерний знак НОМЕР_1 ) ОСОБА_9 повинен був діяти відповідно до технічних вимог п. 12.4, 8.7.3, 8.10, 8.11 Правил дорожнього руху. Дії водія автомобіля Skoda Fabia (номерний знак НОМЕР_1 ) ОСОБА_9 , з технічної точки зору, не відповідали вимогам п. 8.7.3 та 8.11 Правил дорожнього руху. Водій автомобіля Skoda Fabia (номерний знак НОМЕР_1 ) ОСОБА_9 не оцінив дорожню обстановку на можливість залишення меж перехрестя за час роботи світлофорних об`єктів в режимах зеленого миготливого і жовтого сигналів, не вжив заходів для зупинки транспортного засобу перед перехрестям на момент увімкнення жовтого сигналу світлофорного об`єкту та не забезпечив безпеку дорожнього руху шляхом залишення меж перехрестя за час роботи жовтого сигналу, відповідно, не мав переваги в русі.
Питання щодо причини настання цієї дорожньо-транспортної пригоди та настання її наслідків виходить за межі компетенції судового експерта. Вирішення питання потребує застосування знань у галузі права, всебічної оцінки всіх зібраних у справі доказів (у тому числі і висновків судових експертиз), що є прерогативою слідчого (суду).

Мотиви призначення покарання.

Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суду у постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 682/956/17 вказав, що злочин, передбачений ст. 286 КК України, є злочином із так званим матеріальним складом, і обов`язковою ознакою його об`єктивної сторони, що характеризує вчинене діяння (дію чи бездіяльність), є не будь-які з допущених особою порушень ПДР, а лише ті з них, які спричиняють (викликають, породжують) суспільно небезпечні наслідки, передбачені в частинах 1, 2 або 3 ст. 286 КК України, тобто лише такі порушення ПДР, які є причиною настання цих наслідків і, отже, перебувають із ними у причинному зв`язку.
Таким чином, об`єктивна сторона цього складу злочину включає такі обов`язкові елементи:
1) діяння (дія або бездіяльність);
2) обстановка;
3) суспільно небезпечні наслідки (середньої тяжкості тілесне ушкодження - ч. 1, смерть потерпілого або тяжке тілесне ушкодження - ч. 2, загибель кількох осіб - ч. 3);
4) причинний зв`язок між суспільно небезпечним діянням та передбаченими законом суспільно небезпечними наслідками.
У свою чергу, діяння полягає в порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту. Воно може вчинятися шляхом дії або бездіяльності й полягати:
1) у вчиненні дій, заборонених правилами (наприклад, керування транспортним засобом у стані сп`яніння чи без посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії тощо);
2) у невиконанні дій, які особа може і зобов`язана вчинити відповідно до вимог правил безпеки руху й експлуатації транспорту (незниження швидкості руху відповідно до дорожньої обстановки, недотримання безпечного інтервалу тощо).
Обстановка вчинення злочину характеризується тим, що діяння вчиняється та наслідки настають в обстановці дорожнього руху.
Відтак причинний зв`язок між діянням і наслідками має місце тоді, коли порушення правил безпеки руху або експлуатації транспорту, допущене винуватою особою, неминуче зумовлює шкідливі наслідки, передбачені ст. 286 КК України.
При цьому допущені особою, яка керує транспортним засобом, порушення ПДР можуть бути умовно поділені на дві групи:
а) порушення, які самі по собі (без порушення інших правил ПДР) не здатні викликати суспільно небезпечні наслідки, зазначені у ст. 286 КК України (наприклад, керування транспортним засобом без посвідчення водія на керування транспортним засобом відповідної категорії, не зареєстрованим, або без належного номерного знака (підп. «в» п. 2.9 ПДР) тощо);
б) порушення, які самі по собі (навіть без будь-яких інших додаткових факторів) містять реальну можливість настання суспільно небезпечних наслідків і тим самим виступають як головна, вирішальна умова, без якої наслідки не настали б і яка з неминучістю викликає (породжує) їх у конкретній ДТП, що мала місце (наприклад, порушення правил перестроювання транспортних засобів (п. 10.3 ПДР), розвороту (п. 10.7 ПДР), заборони виїзду на зустрічну смугу руху транспорту (п. 11.4 ПДР), перевищення швидкості руху транспорту (п. 12.4 ПДР) тощо).
Під час розгляду кримінального провадження суд зобов`язаний виявити та встановити порушення ПДР, які мали місце, але водночас він повинен зазначити у вироку, які саме з цих порушень були причиною настання наслідків, передбачених ст. 286 КК України, тобто перебували у причинному зв`язку з ними, а які з цих порушень виконали лише функцію умов, що їм сприяли.
Причинний зв`язок - це об`єктивний зв`язок між дією (бездіяльністю) тієї чи іншої особи і певним наслідком. Встановити причини - означає дати відповідь на запитання про те, чому явище відбувається, чим воно викликане, що знаходиться в його основі.
Тільки порушення ПДР, які містять реальну можливість настання суспільно небезпечних наслідків і виступають безпосередньою причиною їх настання у кожному конкретному випадку дорожньо-транспортної пригоди є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони складу цього злочину.
ОСОБА_9 , в порушення пунктів 8.11, 8.7.3 ґ Правил дорожнього руху не вжив заходів для зупинки та не зупинив транспортний засіб, перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінією) або 1.13, світлофором так, щоб бачити його сигнали, як наслідок здійснив вїзд на жовтий сигнал світлофора, що забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів, не оцінив дорожню обстановку на можливість залишення меж перехрестя за час роботи світлофорних об`єктів в режимі жовтого сигналу, а також не забезпечив безпеку дорожнього руху під час вїзду на заборонений (жовтий) сигнал світлофора в межі регульованого перехрестя, де допустив зіткнення з іншим автомобілем що і зазначено безпосередньо у пред`явленому обвинуваченні та встановлено судом під час судового слідства.
Часткове визнання вини обвинуваченим внаслідок того, що аварійна ситуація також сталась внаслідок дій й іншого водія, розцінюється судом як самозахист.
За ст.286 КК України основним чинником, який визначає відповідальність водія у разі створення небезпеки під час дорожнього руху, є його можливість вчасно виявити небезпеку і здійснити відповідні заходи для її уникнення чи зменшення. Причина, через яку створена небезпека для руху, не має значення, якщо встановлено, що водій мав можливість її вчасно виявити.
Причинний зв`язок в автотранспортних злочинах відрізняється тим, що він встановлюється не між діями водія та наслідками, що настали, а між порушеннями правил дорожнього руху й відповідними наслідками.
Таким чином, діяння полягає в порушенні правил безпеки дорожнього руху у формі вчинення дій, заборонених правилами або у не виконанні дій, які особа може і зобов`язана вчинити відповідно до вимог Правил дорожнього руху.
Обстановка вчинення злочину характеризується тим, що діяння вчиняється та наслідки настають в обстановці дорожнього руху.
Обвинувачений у цій дорожній обстановці порушив правила безпеки дорожнього руху, легковажно розраховуючи на ненастання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, що в свою чергу свідчить про наявність однієї з обов`язкових ознак об`єктивної сторони кримінального правопорушення - причинного зв`язку.
Суд враховує, що відповідно до ст. 50 КК України, складовими покарання є не тільки кара та виправлення засуджених, а й запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, що є найбільш актуальним в обстановці, що склалася.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та запобігання новим злочинам.
Виходячи із принципів співмірності й індивідуалізації це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.
При призначенні обвинуваченому  ОСОБА_9 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного кримінального правопорушення, яке за формою вини належить до категорії необережних злочинів, обставини вчинення кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, працює, характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.
В якості пом`якшуючих обставин суд визнає усвідомлення провини, щире шкодування про вчинене, вибачення перед потерпілою, а також часткове відшкодування завданої шкоди - 202 100 грн в ході судового розгляду - 17.01.2026 р.
Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.
Згідно з висновками досудової доповіді, складеної сектором філії ДУ Корольовського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Житомирській області щодо обвинуваченого  ОСОБА_9 , беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середній рівень вчинення повторного кримінального правопорушення та середній рівень небезпеки для суспільства, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе.
Враховуючи наведене, думку потерпілої, суд дійшов висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_9 покарання у межах санкції статті за цей вид злочину, у виді позбавлення волі.
Застосування до обвинуваченого ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі з реальним його відбуванням не виглядає безальтернативно необхідним.
Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, суд приходить до висновку про можливість виправлення винного без реального відбування покарання, із звільненням від основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, на підставі ст.75 КК України. 
До вказаних висновків суд дійшов, зокрема, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Зокрема, приймаючи рішення про застосування ст. 75 КК України, суд ураховував тяжкість кримінального правопорушення, що останнє не носило ознак зухвалості, настання наслідків у виді тілесних ушкоджень потерпілої, форму вини, як то, правопорушення не є умисним, те, що на момент події він не перебував в стані алкогольного сп`яніння, а також особу обвинуваченого, який раніше не притягувався до жодних видів відповідальності за будь - які правопорушення, пов`язані із транспортом / джерелом підвищеної небезпеки і взагалі за будь - які правопорушення, на даний час частково відшкодував потерпілій матеріальну шкоду, що свідчить про його щире каяття.
Також суд враховує висновок ДУ Корольовського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Житомирській області що виправлення ОСОБА_9 можливе без ізоляції від суспільства.
Тому суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, позаяк, про можливість належної його соціалізації та його допустиму репутацію, свідчить невстановленість зв`язків із антигромадськими елементами, зловживання алкогольними напоями/наркотичними засобами, системності порушення ПДР України, спосіб його життя, поведінка у соціумі, його поведінка після вчинення кримінального правопорушення, які б безумовно дали б змогу суду прийти до висновку про необхідність призначення реального відбуття покарання, ураховуючи, що обвинувачений з огляду на характер учиненого ним та його особу, не може вважатись суспільно небезпечним.
За змістом п. 21 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання позбавлення права керувати транспортними засобами.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховує порушення Правил дорожнього руху з боку обвинуваченого, свідоме нехтування обвинуваченим правил безпеки та правил дорожнього руху України, що спричинило тяжкі тілесні ушкодження потерпілої, внаслідок чого потерпіла ОСОБА_6 стала інвалідом 3 групи, а тому, з метою забезпечення міри виховного характеру, суд приходить до висновку про призначення йому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортним засобом.
Таким чином при визначенні міри покарання суд виходив із наявних у нього дискреційних повноважень щодо призначення покарання і прийшов до висновку, що визначена його міра (вид і розмір), із застосуванням позбавлення права керування транспортними засобами, є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень, як ним самим, так і іншими особами.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Вирішуючи справу в частині заявленого прокурором цивільного позову, суд виходить з наступного.
Прокурор заявив позов в інтересах комунального некомерційного підприємства «Обласна клінічна лікарня ім.О.Ф. Гербачевського» Житомирської обласної ради про стягнення з обвинуваченого матеріальних збитків у вигляді витрат на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_6 завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, у якому просить стягнути з обвинуваченого на користь комунального некомерційного підприємства «Обласна клінічна лікарня ім.О.Ф. Гербачевського» Житомирської обласної ради 6621 грн.52 коп.
Згідно зі ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Крім того, на захист інтересів неповнолітніх осіб та осіб, визнаних у встановленому законом порядку недієздатними чи обмежено дієздатними, цивільний позов може бути пред`явлений їхніми законними представниками.
Цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Цивільний позов може бути поданий прокурором у випадках, встановлених законом, також в інтересах громадян, які через недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність неспроможні самостійно захистити свої права.
Згідно з приписами ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» (від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII) прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Оскільки «інтереси держави» є поняттям оціночним, прокурор у кожному окремому випадку визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, у чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту.
Прокурор навів у позовній заяві належне обґрунтування передбачених законом підстав для захисту прокурором інтересів держави в суді.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, потерпіла ОСОБА_6 проходила лікування в КНП «Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Гербачевського» ЖОР з 02.11.2020 по 10.11.2020, загальна вартість лікування хворої становить 6621 грн. 52 коп.
При пред`явленні позову прокурор вказав на факт вчинення особою кримінального правопорушення, його наслідків, витрат медичної установи на стаціонарне лікування потерпілої і послався на норми статті 128 КПК України. У позові наявні обґрунтування і тих обставин, що в цьому випадку захист інтересів держави, за умови підтвердження їх порушення, не здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження.
Вказуючи, що медичним закладом самостійно не були реалізовані повноваження щодо відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої від кримінального правопорушення, прокурор звернувся з позовом до суду на захист інтересів цієї установи.
Відповідно до ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.
Відповідно до положень п.1, п.6 ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.
Під час здійснення представництва інтересів громадянина або держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом та законом, що регулює виконавче провадження подавати цивільний позов під час кримінального провадження у випадках та порядку, визначених кримінальним процесуальним законом.
Про те, що прокурор наділений правом звертатись з позовом про стягнення витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину вказує й Постанова Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995, № 11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину».
Оскільки фінансування лікарні здійснюється за рахунок бюджетних коштів, тим самим діями ОСОБА_9 спричинено шкоду державним інтересам, а тому у прокурора були підстави для звернення до суду в межах своєї компетенції, передбаченої ст. 121 Конституції України.
Суд вважає, що прокурором доведено як повноваження його на звернення до суду з даними позовами, так і обґрунтованість та розмір позовних вимог.
Враховуючи вищевикладене суд доходить до висновку про задоволення позову прокурора.
Вирішуючи справу в частині заявленого потерпілою ОСОБА_6 цивільного позову, суд виходить з наступного.
Згідно ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Згідно з ч. 2 ст. 127 КПК шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 128 КПК цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Частина 1 ст. 1167 ЦК України визначає загальні підстави відшкодування моральної шкоди: моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, котра її завдала, за наявності її вини у заподіянні такої шкоди. А відповідно до пункту 2 частини 2 статті 23 ЦК України моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Як зазначено у ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі, чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.
З урахуванням заяви про збільшення (зменшення) позовних вимог від 09.02.2026р. позивач ОСОБА_6 просить стягнути завдану шкоду наступним чином: 
-з обвинуваченого ОСОБА_9 моральну шкоду в розмірі 173 619 грн 98 коп., витрат на правничу допомогу 12 000 грн.
-з ТДВ «СК» ГАРДІАН на її користь страхове відшкодування в розмірі 4514, 99 грн та витрати пов`язані з лікуванням потерпілої в сумі 60000 грн, повязані з стійкою втратою працездатності та встановленням 3 групи інвалідності.
В обгрунтування заявленого позову вказує, що внаслідок ДТП їй завдані тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок яких вона тривалий час лікувалася, що призвело до матеріальних витрат на лікування. В результаті протиправних дій відповідача, вона отримала травми, і душевно страждає внаслідок емоційного стану, спричиненого небезпечною ДТП, фізичним болем, тривалим лікуванням, яке продовжується весь час, зміною звичного способу життя, додатковими витратами та зусиллями для організації життя.
Станом на день подання заяви про збільшення (зменшення) позовних вимог обвинувачений ОСОБА_9 відшкодував їй шкоду в розмірі 202 100 грн 00 коп.
Суд приходить до висновку, що цивільний позов потерпілої до ОСОБА_9 про стягнення 173619 грн 98 коп моральної шкоди необхідно задовольнити частково, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи роз`яснення Пленуму Верховного Суду України в постанові № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», приймаючи до уваги глибину, характер, тривалість та обсяг фізичних, душевних і моральних страждань, перенесених потерпілою, принцип співмірності, враховуючи інші конкретні обставини по справі, а саме порушення життєвих планів та існування вимушених змін в житті, характер травм, неможливість їх відновлення в майбутньому, суд оцінює в розмірі 150 000 грн. При цьому суд також виходить із загальних засад кримінального провадження - принципів верховенства права, рівності перед законом і судом, принципу поваги до людської гідності, змагальності та доведеності перед судом переконливості поданих доказів. Суд приходить до твердого переконання, що визначений розмір завданої моральної шкоди є достатнім і співмірним.
Статтею 124 КПК України визначено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
Потерпіла ОСОБА_6 просить стягнути з обвинуваченого на її користь витрати на правничу допомогу у розмірі 12 000 грн.
Порядок обчислення гонорару визначається у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.
Дослідивши договір про надання правничої допомоги, суд вважає, що дані позовні вимоги потерпілої підлягають задоволенню в межах підтверджених оплат, а тому стягує з обвинуваченого 12000 грн витрат на правничу допомогу.
На момент ДТП цивільно-правова відповідальність обвинуваченого як власника транспортного засобу була застрахована в ТДВ «СК ГАРДІАН».
Згідно ст.3 ЗУ «Про обов`язкове страхування» обов`язкове страхування здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
У разі настання страхового випадку страховик в межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та майну третьої особи.
Страховим випадком у розумінні ст.6 Закону №1961-IV є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
У разі настання страхового випадку відшкодування завданої потерпілому шкоди згідно з п. 22.1 ст. 22, п. 23.1 ст. 23 Закону №1961-IV здійснюється у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, на підставах та у порядку, встановлених законом і договором страхування. Порядок укладення відповідних договорів унормовано ст.17 Закону №1961-IV. Як визначено у п.п.1.8 ст.1 згаданого нормативного акта, єдиною форма внутрішнього договору страхування, що посвідчує його укладення, є страховий поліс.
Разом із тим, під час судового розгляду на підставі висновку комплексної автотехнічної експертизи встановлено, що порушення вимог Правил дорожнього руху перебували у причинному зв`язку з настанням наслідків не лише з боку обвинуваченого, а й з боку іншого водія ОСОБА_10 , якому у подальшому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Згідно Цивільного кодексу України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, тобто з урахуванням вини кожної особи.
Відповідно до Цивільного кодексу України, якщо груба необережність або вина кількох осіб сприяла виникненню чи збільшенню шкоди, розмір відшкодування визначається з урахуванням ступеня вини кожної особи.
Таким чином, у випадку встановлення порушень ПДР обома водіями та наявності причинного зв`язку між їх діями та наслідками, відповідальність підлягає розподілу пропорційно ступеню вини кожного.
Загальний розмір доведених матеріальних збитків становить: 4 514,99 грн + 60 000 грн = 64 514,99 грн.
З урахуванням встановленого судом ступеня вини (50 %), з обвинуваченого підлягає відшкодуванню: 64 514,99 грн ? 50 % = 32 257,50 грн.
З ТДВ «СК «ГАРДІАН» на користь потерпілої підлягає стягненню 32 257,50 грн, що становить 50 % доведеного розміру завданої шкоди.
ОСОБА_10 заявлено позов про стягнення з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 120 967, 66 грн для відшкодування матеріальних збитків та 10000 грн витрат на правничу допомогу адвоката.
Оскільки під час судового розгляду на підставі висновку комплексної автотехнічної експертизи встановлено, що порушення вимог Правил дорожнього руху перебували у причинному зв`язку з настанням наслідків не лише з боку обвинуваченого, а й з боку ОСОБА_10 , про що було внесено відомості до ЄРДР за №12025060640001002 від 02.10.2025 з правововою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч.2 ст.286 КК України, заявлений позов потрібно залишити без розгляду.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 16.11.2020 року на автомобіль марки «Skoda» моделі «Fabia» р/н НОМЕР_1 підлягає скасуванню. 
Судові витрати за проведення експертиз підлягають стягненню з обвинуваченого.
Запобіжний захід не обирався.
Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368, 369, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому основне покарання у вигляді 04 (чоторьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами, строком на 02 (два) роки. 
На підстві ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_9 від призначеного основного покарання з випробуванням, якщо він протягом дворічного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього судом обов`язки.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_9 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_9 на користь КНП Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Гербачевського ЖОР витрати понесені на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_6 в розмірі 6621 грн 52 коп.
Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в сумі 150000 (сто п`ятдесят тисяч) грн, та 12000 грн витрати за надання правничої допомоги. 
Стягнути з ТДВ «СК ГАРДІАН» на користь потерпілої ОСОБА_6 страхового відшкодування в сумі 32 257,50 грн.
Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_9 про відшкодування матеріальних збитків - залишити без розгляду.
Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави 24366 грн 00 коп. (двісті сорок три тисячі триста шістдесят шість) грн 00 коп. судових витрат за проведення судових експертиз.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 16.11.2020 року на автомобіль марки «Skoda» моделі «Fabia» р/н НОМЕР_1 - скасувати.
Автомобіль марки «Skoda» моделі «Fabia» р/н НОМЕР_1 повернути власнику ОСОБА_9 . 
Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира протягом 30 днів, починаючи з дня його проголошення.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому, прокурору, захиснику, потерпілій.

Головуючий суддя                 ОСОБА_1