Справа № 515/332/26
Провадження № 3/515/812/26

Татарбунарський районний суд Одеської області 
ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 березня 2026 року м. Татарбунари

Суддя Татарбунарського районного суду Одеської області Луцюк В.О., розглянувши матеріали, які надійшли з ВП №2 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області, про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП щодо 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 764050 від 24 лютого 2026 року, ОСОБА_1 21 лютого 2026 року близько 18 години 40 хвилин на подвір`ї по АДРЕСА_1 вчинив домашнє психологічне насильство в сім`ї щодо своєї колишньої дружини ОСОБА_2 у присутності неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.
У судове засідання ОСОБА_1 не прибув, подав суду заяву про слухання справи у його відсутність, зазначив, що фізичне насильство щодо доньки не вчиняв (вх. 2371/26-Вх 30.03.2026).
Виходячи зі змісту ст. 7, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з ч.1 ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
За змістом ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: зокрема, чи правильно складено протокол про адміністративне правопорушення та інші документи, які додані до протоколу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008 року, заява № 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст.6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.
Частиною 1 ст.173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Частиною 2 ст. 173-2 КУпАП передабчена відповідальність за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.2 ст.173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.
На підтвердження вчинення правопорушення ОСОБА_1 суду надано:
протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 764050 від 24 лютого 2026 року, зауважень щодо викладених у ньому обставин остання не зазначив, з протоколом погодився;
рапорт про надходження повідомлення на лінію 102 про те, що 21 лютого 2026 року о 18 годині 25 хвилин за адресою: АДРЕСА_1 колишній чоловік (військовий ВЧ НОМЕР_1 ) напав та погрожує, заявник: ОСОБА_2 ;
заяву ОСОБА_2 від 21 лютого 2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності її колишнього чоловіка ОСОБА_1 , який 21 лютого 2026 року на подвір`ї вчинив щодо неї неправомірні дії;
письмові пояснення ОСОБА_2 від 21 лютого 2026 року, де остання показала, що 21 лютого 2026 року близько 18 години 20 хвилин за місцем її проживання приїхав колишній чоловік ОСОБА_1 . Відкрив ворота та заїхав автомобілем на подвір`я, почав газувати. Вона вибігла на подвір`я. Останній почав висловлюватися на її адресу нецензурною лайкою, погрожувати фізичною розправою. В цей час вибіг її співмешканець та скрутив його. ОСОБА_1 заспокоївся. Вона зателефонувала до поліції. Подія відбувалася у присутності доньки; 
письмові пояснення ОСОБА_4 від 24 лютого 2026 року, відповідно до яких 21 лютого 2026 року близько 18 години 20 хвилин він разом із співмешканкою ОСОБА_2 перебував за місцем проживання. В цей час приїхав колишній чоловік співмешканки – ОСОБА_1 та заїхавши на подвір`я почав газувати. ОСОБА_5 вийшла до нього на подвір`я, де він почав виражатися на її адресу нецензурною лайкою, намагався вдарити. Оскільки він стояв поруч, то втрутився та перешкодив останньому, заваливши його на землю. Утримував до приїзду працівників поліції, яких викликала ОСОБА_5 . В цей час донька ОСОБА_6 та її колишнього чоловіка дивилася на все це через вікно; 
письмові пояснення ОСОБА_1 від 24 лютого 2026 року, згідно з якими 21 лютого 2026 року близько 18 години 00 хвилин він приїхав до своєї колишньої дружини ОСОБА_2 , щоб побачити дитину. На подвір`ї між ним та ОСОБА_2 сталася розмова, у ході якої він висловлювався на її адресу нецензурною лайкою;
копію актового запису про шлюб ОСОБА_1 з ОСОБА_2 № 174 від 20 листопада 2015 року, вчиненого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Татарбунарського районного управління юстиції в Одеській області, на підтвердження перебування у шлюбі, який розірвано згідно з рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17 травня 2024 року;
копію свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підтвердження батьківства ОСОБА_1 ;
повідомленням начальника ВП №2 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області Е.Коломійця на адресу голови Тузлівської сільської ради Л.Покровщук про факт вчинення домашнього насильства ОСОБА_1 від 25 лютого 2026 року.
Разом з тим, з протоколу про адміністративне правопорушення та наданих матеріалів не вбачається, що ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство саме щодо дитини та його діями завдано шкоди її здоров`ю. Так у протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство щодо колишньої дружини у присутності дитини. З матеріалів справи вбачається, що дитина спостерігала за подією через вікно. Крім того, у своїй заяві ОСОБА_2 просить притягнути до відповідальності колишнього чоловіка за неправомірні дії, вчинені саме щодо неї.
При цьому, відповідно до положень, викладених в рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти росії» та «Карелін проти росії», у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Викладене у сукупності свідчить про те, що по справі не встановлено об`єктивних даних про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП.
Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП.
Керуючись ст. 247, 280, 283-284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпА - у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілою та її представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Одеського апеляційного суду через Татарбунарський районний суд Одеської області.

Суддя В.О. Луцюк