ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

11 березня 2026 року	Справа №160/36088/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Царікової О.В., 
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (40009, м. Суми, вул. Берестовська, 1; ЄДРПОУ 21108013), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26; ЄДРПОУ 21910427) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:
19.12.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить: 
-визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області №046550009677 від 04.12.2025 року про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ;
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з:
05.04.1999 по 01.08.2001 на ВАТ “Промелектромонтаж” (російська федерація);
16.11.2006 по 30.06.2007 на ТОВ “Енергоремстрой 1” (російська федерація);
09.07.2007 по 29.06.2008 на ТОВ “Енергоремстрой 1” (російська федерація);
30.06.2008 по 31.10.2008 на ТОВ “Енергоремстрой 1” (російська федерація);
05.11.2009 по 16.08.2017 у ФАТ “СНЕФ” (російська федерація);
24.08.2018 по 25.10.2018 у ФАТ “СНЕФ” (російська федерація).
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що після досягнення пенсійного віку останній звернувся до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Однак, позивачу рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 04.12.2025 №046550009677 відмовлено в призначені пенсії за віком з підстави відсутності необхідного страхового стажу. Зокрема, згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 16.11.2006 року, не зараховано період роботи з 2006 по 2018. Окрім того, не зараховано і період роботи з 05.04.1999 по 01.06.2001 згідно трудової книжки НОМЕР_3 від 03.08.1982 року, оскільки відсутня угода між Україною та російською федерацією.
Зазначене стало підставою для звернення до суду з адміністративним позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.12.2025 означену позовну заяву залишено без руху. Позивачеві встановлено строк п`ять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позову шляхом надання до суду уточненної позовної заяви, яка буде відповідати вимогам п.4 ч.5 ст.160 КАС України в частині визначення змісту позовних вимог до всіх відповідачів, до яких пред`явлено позовну заяву (для суду та для учасників справи, що будуть брати участь у справі).
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла заява про уснунення недоліків, разом з тим долучено уточнену позовну заяву, виклавши позовні вимоги в наступній редакції: 
-визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області №046550009677 від 04.12.2025 року про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ;
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з:
05.04.1999 по 01.08.2001 на ВАТ “Промелектромонтаж” (російська федерація);
16.11.2006 по 30.06.2007 на ТОВ “Енергоремстрой 1” (російська федерація);
09.07.2007 по 29.06.2008 на ТОВ “Енергоремстрой 1” (російська федерація);
30.06.2008 по 31.10.2008 на ТОВ “Енергоремстрой 1” (російська федерація);
05.11.2009 по 16.08.2017 у ФАТ “СНЕФ” (російська федерація);
24.08.2018 по 25.10.2018 у ФАТ “СНЕФ” (російська федерація).
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивачем повністю усунуто недоліки позовної заяви та у строк, встановлений в ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху.
13.01.2026 ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та призначено розгляд останньої за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідачів.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи.
Однак, відповідач-1,2 правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалися. Обґрунтувань неможливості подання відзиву у строк, встановлений судом, клопотань про продовження строку на подання відзиву надано не було.
За приписами частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до частини п`ятої та восьмої статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.
26.11.2025 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
04.12.2025 за принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області розглянуло заяву ОСОБА_1 від 26.11.2025 та рішенням №046550009677 відмовило в призначенні пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
В даному рішенні зазначено наступне:
Дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України 26.11.2025 року. 
Пенсійний вік, визначений до ст. 26 Закону № 1058 - 60 років.
Вік заявника на дату звернення - 60 років 25 днів. 
Необхідний страховий стаж, визначений ст. 26 Закону № 1058-32 років.
Страховий стаж згідно наданих документів - 23 років 11 місяців 25 днів.
До страхового стажу не зараховано періоди роботи в російській федерації згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 16.11.2006, з 2006 по 2018 та період роботи згідно трудової книжки НОМЕР_4 від 03.08.1982 з 05.04.1999 по 01.06.2001, оскільки відсутня угода між Україною та російською федерацією.
За наявними документами право на призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону № 1058 заявник набуде після досягнення 65 років, тобто 02.11.2030 року.
Відмовити в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058 ОСОБА_1 .
Позивач вважає рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про відмову в зарахуванні спірного періоду до страхового стажу позивача протиправною та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, що і стало підставою для звернення з цим позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Отже, конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV).
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
За визначеннями, наведеними у статті 1 вказаного Закону страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше, надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до частини 2 статті 4 Закону № 1058-IV якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).
Пунктом 1 Порядку № 637 передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до пункту 3 цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а за відсутності останньої або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Щодо спірного періоду у трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_5 від 03.08.1982 року містяться наступні записи:
- 05.04.1999 прийнятий в ОАО Промелектромонтаж на дільницю №2 електромонтажником 5 розряду по силових і освітлювальних мережах на підставі наказу №128/лс від 05.04.1999 (запис №17);
- 01.08.2001 звільнений за власним бажанням ст. 31 КзПП рф на підставі наказу №292/лс від 03.08.2001 (запис №18).
Щодо інших спірних періодів у трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 16.11.2006 року містяться наступні записи:
- 16.11.2006 прийнятий в ООО Енергоремстрой 1 на роботу по терміновому договору електромонтажником по силових і освітлювальних мережах на підставі наказу №275/лс від 16.11.2006 (запис №1);
- 30.06.2007 звільнений у зв`язку із закінченням строку трудового договору на підставі наказу №300-44/лс від 29.06.2007 (запис №2);
- 09.07.2007 прийнятий в ООО Енергоремстрой 1 на роботу по терміновому договору електромонтажником по силових і освітлювальних мережах на підставі наказу №328/лс від 09.07.2007 (запис №3);
- 29.06.2008 звільнений у зв`язку із закінченням строку трудового договору на підставі наказу №244/лс від 27.06.2008 (запис №4);
- 30.06.2008 прийнятий в ООО Енергоремстрой 1 на роботу по терміновому договору управління будівництва промислових і цивільних об`єктів на підставі наказу №249/лс від 30.06.2008 (запис №5);
- 31.10.2008 звільнений за власним бажанням на підставі наказу №463 л/с від 31.10.2008 (запис №6);
- 05.11.2009 прийнятий у філіал АО СНЕФ (Франція) в Московській області на посаду електромонтажника наладчика (запис №7);
- 16.08.2017 трудовий договір розірваний за ініціативою працівника на підставі наказу №27 від 11.08.2017 (запис №14);
- 24.08.2018 прийнятий у філіал АО СНЕФ на посаду мастера дільниці (запис №15);
- 25.10.2018 трудовий договір розірваний за ініціативою працівника на підставі наказу №36 від 25.10.2018 (запис №16).
Відповідно до пункту 2.4. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110 (далі по тексту - Інструкція № 58) усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження); записи виконуються арабськими цифрами; записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
У пункті 2.6 пункту 2 Інструкції № 58 зазначено, що у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.
Відповідно до статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Так, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області (відповідач-1) у відмові у зарахуванні періодів роботи позивача зазначено про відсутність угоди між Україною та російською федерацією.
Частиною четвертою статті 1 Закону № 1788-XII передбачено, що у тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачені інші правила, ніж ті, які містяться в цьому законі, то застосовуються правила за цими договорами (угодами).
Відповідно до частини 2 статті 6 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасників Співдружності незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, укладеною між Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Білорусь, Республіки Вірменії, Республіки Казахстан, Республіки Киргизстан, Республіки Молдова, Російської Федерації, Республіки Таджикистан, Республіки Узбекистан та України, для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди.
Згідно із абзацами 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Російської Федерації, які працюють за межами кордонів своїх країн, від 14.01.1993 трудовий стаж, включаючи стаж який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визнається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтво, інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації.
Частиною 2 статті 4 Угоди про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників-мігрантів від 15.04.1994, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, Республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, Російської Федерації, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж, зокрема, стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність, стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачу належать трудові книжки серії НОМЕР_4 від 03.08.1982 року та серії НОМЕР_2 від 16.11.2006, в яких містяться записи про періоди роботи з 05.04.1999 по 01.08.2001, з 16.11.2006 по 30.06.2007, з 09.07.2007 по 29.06.2008, з 30.06.2008 по 31.10.2008, з 05.11.2009 по 16.08.2017, з 24.08.2018 по 25.10.2018.
Вказані трудові книжки надавались відповідачу-1 для розгляду питання про врахування спірних періодів та правильність записів трудової книжки відповідачем не оспорюється. Вказані трудові книжки містять усі належним чином внесені записи про роботу позивача у спірні періоди. Такі записи засвідчені чітким відтиском печатки підприємств та не містять ні виправлень/підтирань, ні інших неточностей, які б давали підстави сумніватись у їх достовірності.
Таким чином, суд не виявив достатніх підстав для відмови в зарахуванні наявного в трудових книжках стажу роботи позивача до його страхового стажу, а тому спірне рішення відповідача щодо не зарахування до страхового стажу позивача спірного періоду є протиправним та підлягає скасуванню.
Водночас суд зазначає, що в силу пункту 2 статті 13 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасників Співдружності незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, укладеною між Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Білорусь, Республіки Вірменії, Республіки Казахстан, Республіки Киргизстан, Республіки Молдова, Російської Федерації, Республіки Таджикистан, Республіки Узбекистан та України, пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.
Тож, припинення участі Російської Федерації в Угоді від 13.03.1992, так само, як і прийняття постанови Кабінетом Міністрів України "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення" від 29.11.2022 №1328, не є підставою для відмови в обчисленні стажу роботи позивача, адже такий стаж ним набутий до ухвалення відповідних рішень.
Крім того, суд зазначає, що надані позивачем трудові книжки не можуть піддаватися сумніву та позбавляти особу права на зарахування відповідних періодів до стажу з тих міркувань, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації припинено співробітництво з країною-агресором.
Позиція відповідача суперечить принципу верховенства права, оскільки право позивача на призначення/перерахунок пенсії не пов`язується з такими чинниками, як припинення дипломатичних відносин з однією з держав-учасниць Угоди.
Відтак, стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць, та заробіток (дохід) за періоди роботи зараховуються до трудового стажу.
Рішенням Економічного Суду Співдружності Незалежних Держав від 26.03.2008 №01-1/2-07 визначено, що норма пункту 3 статті 6 Угоди встановлює правило, згідно з яким розмір пенсії визначається із заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу, і застосовується при первинному призначенні пенсії в державах-учасницях Угоди. Конкретні періоди роботи для визначення середнього заробітку (доходу) при призначенні пенсії передбачаються пенсійним законодавством кожної держави-учасниці цієї Угоди.
Необхідно зазначити, що те, що за іноземних осіб, які працювали на території РФ, страхові внески за них роботодавцями не вносились в силу вимог чинного на відповідній території законодавства чи з інших підстав, не може бути підставою для незарахування вказаних періодів роботи до загального трудового стажу особи. Також, позивач не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періоду роботи до страхового стажу за порушення, вчинене підприємствами.
Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 27.03.2018 в справі №208/6680/16-а (2а/208/245/16).
Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Враховуючи вищевикладене, періоди роботи позивача з 05.04.1999 по 01.08.2001, з 16.11.2006 по 30.06.2007, з 09.07.2007 по 29.06.2008, з 30.06.2008 по 31.10.2008, з 05.11.2009 по 16.08.2017, з 24.08.2018 по 25.10.2018 підлягають врахуванню до страхового стажу позивача, а тому дії відповідача-1 щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу вказаних періодів роботи є протиправними.
Оскільки права позивача були порушені саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області, суд доходить висновку, що порушені права позивача підлягають відновленню шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з:
05.04.1999 по 01.08.2001 на ВАТ “Промелектромонтаж” (російська федерація);
16.11.2006 по 30.06.2007 на ТОВ “Енергоремстрой 1” (російська федерація);
09.07.2007 по 29.06.2008 на ТОВ “Енергоремстрой 1” (російська федерація);
30.06.2008 по 31.10.2008 на ТОВ “Енергоремстрой 1” (російська федерація);
05.11.2009 по 16.08.2017 у ФАТ “СНЕФ” (російська федерація);
24.08.2018 по 25.10.2018 у ФАТ “СНЕФ” (російська федерація).
Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Керуючись ст.ст. 139, 243-246, 255, 257-263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (40009, м. Суми, вул. Берестовська, 1; ЄДРПОУ 21108013), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26; ЄДРПОУ 21910427) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області №046550009677 від 04.12.2025 року про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з:
05.04.1999 по 01.08.2001 на ВАТ “Промелектромонтаж” (російська федерація);
16.11.2006 по 30.06.2007 на ТОВ “Енергоремстрой 1” (російська федерація);
09.07.2007 по 29.06.2008 на ТОВ “Енергоремстрой 1” (російська федерація);
30.06.2008 по 31.10.2008 на ТОВ “Енергоремстрой 1” (російська федерація);
05.11.2009 по 16.08.2017 у ФАТ “СНЕФ” (російська федерація);
24.08.2018 по 25.10.2018 у ФАТ “СНЕФ” (російська федерація).
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (40009, м. Суми, вул. Берестовська, 1; ЄДРПОУ 21108013).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст рішення складений 11.03.2026.

Суддя О.В. Царікова