ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 року	м. Одеса	Справа № 915/1568/24	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі: 
головуючої судді Принцевської Н.М.;
суддів: Діброва Г.І., Ярош А.І.;
(Південно-західний апеляційний господарський суд, м. Одеса, пр-т Шевченка,29)

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Миколаївської міської ради
на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 28.01.2026 (повний текст рішення складено 02.02.2026) про задоволення клопотання судових експертів Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України №5652-34-25 від 23.12.2025 про надання додаткових документів, необхідних для проведення судової експертизи у справі та зупинення провадження у справі
по справі №915/1568/24
за позовом Миколаївської міської ради
до Товариства з обмеженою відповідальністю "КРИСТМАС."
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Комунальне підприємство Миколаївської міської ради "Міське ринкове господарство"
про зобов`язання повернути земельну ділянку шляхом знесення будівель та споруд, скасування державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна,
(суддя першої інстанції: Мавродієва М.В., дата та місце прийняття ухвали: 28.01.2026, Господарський суд Миколаївської області, м. Миколаїв), 

У грудні 2024 року Миколаївська міська рада (далі – Позивач, Апелянт) звернулась до Господарського суду Миколаївської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "КРИСТМАС." (далі - Відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Позивача - Комунальне підприємство Миколаївської міської ради "Міське ринкове господарство" в якій просила суд:
- зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "КРИСТМАС." повернути Миколаївській міській територіальній громаді в особі Миколаївської міської ради земельну ділянку площею 40000 кв.м (кадастровий №4810136900:02:009:0003) шляхом знесення будівель та споруд: муніципального торгового комплексу по вулиці Поздовжній вісім, 2в/7, який складається з торгівельних комплексів, загальною площею 1619,8 кв.м, автостоянки І, огорожі №1, 2; муніципального торгового комплексу по вулиці Поздовжній вісім, 2В, який складається з літ.“І-1” - магазинів, загальною площею 337,0 кв.м; літ.“Ї-1” - магазинів, загальною площею 338,0 кв.м; літ.“Я-1” - магазину, загальною площею 595,4 кв.м; №1, 2 - огорожі; №І - замощення; муніципального торгового комплексу по вулиці Поздовжній вісім, 2в/7і, який складається з літ.“Е-1” - магазинів, загальною площею 188,8 кв.м; літ.“Ж-1” - магазинів, загальною площею 87,2 кв.м; літ.“З-1” - магазинів, загальною площею 151,2 кв.м; №1, 2 - огорожі; №І - замощення;
- скасувати державну реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю "КРИСТМАС." на муніципальний торговий комплекс, опис: торгівельні комплекси, автостоянка І, огорожа №1, 2, що знаходяться за адресою: Миколаївська область, м. Миколаїв, вулиця Поздовжня восьма, будинок 2в/7 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 315036648101, державна реєстрація від 13.03.2014);
- скасувати державну реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю "КРИСТМАС." на муніципальний торговий комплекс, опис: літ.“І-1” - магазини, загальною площею 337,0 кв.м; літ.“Ї-1” - магазини, загальною площею 338,0 кв.м; літ.“Я-1” - магазин, загальною площею 595,4 кв.м; №1, 2 - огорожа; №І - замощення, що знаходяться за адресою: Миколаївська область, м. Миколаїв, вулиця Поздовжня восьма, будинок 2В (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1938740748101, державна реєстрація від 15.10.2019);
- скасувати державну реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю "КРИСТМАС." на муніципальний торговий комплекс, опис: літ.“Е-1” - магазини, загальною площею 188,8 кв.м; літ.“Ж-1” - магазини, загальною площею 87,2 кв.м; літ. “З-1” - магазини, загальною площею 151,2 кв.м; №1, 2 - огорожа; №І - замощення, що знаходяться за адресою: Миколаївська область, м. Миколаїв, вулиця Поздовжня восьма, будинок 2В/7і (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1938982048101, державна реєстрація від 15.10.2019).
В обґрунтування вимог Позивач, посилаючись на приписи ст.417 Цивільного кодексу України зазначає, що Відповідач порушив умови укладеного 06.03.2014 між ними договору суперфіцію №321, оскільки не повернув територіальній громаді міста Миколаєва в особі Позивача земельну ділянку площею 40000 кв.м (кадастровий №4810136900:02:009:0003) після закінчення 06.03.2024 строку дії такого договору.
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 20.08.2025, яка залишена без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.11.2025, у даній справі призначено судову земельно-технічну експертизу, проведення якої доручено Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. На вирішення судової земельно-технічної експертизи поставлено таке питання: Яка площа та конфігурація частини земельної ділянки з кадастровим номером 4810136900:02:009:0003 потрібна для розміщення та обслуговування нерухомого майна зареєстрованого за Товариством з обмеженою відповідальністю "КРИСТМАС." та розташованого на вказаній земельній ділянці, з врахуванням цільового призначення вказаного нерухомого майна – торгові площі (ринок) та визначених обмежень землекористування? 
Провадження у справі зупинено до одержання результатів експертизи.
30.12.2025 від експертної установи до Господарського суду Миколаївської області надійшло клопотання №5652-34-25 від 23.12.2025 про надання додаткових документів, необхідних для проведення судової експертизи, в якому судові експерти просили надати:
- документацію із землеустрою на земельну ділянку кадастровий номер 4810136900:02:009:0003, у повному обсязі з каталогами координат в СК-63;
- проектну документацію на нерухоме майно належне ТОВ "КРИСТМАС." та розташоване на земельній ділянці кадастровий номер 4810136900:02:009:0003, у повному обсязі.
Крім того, експертна установа просила погодити проведення експертизи у строк понад 90 календарних днів через знаходження на виконанні в кожного експерта понад 10 експертиз, або, у разі незгоди з вказаним строком, зазначено про можливість призначення проведення експертизи іншим суб`єктам судово-експертної діяльності.
Ухвалою суду від 05.01.2026 вказане клопотання експертної установи було призначено до розгляду на 12.01.2026 та запропоновано сторонам надати суду письмові пояснення по суті такого клопотання. 
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 28.01.2026 задоволено клопотання судових експертів Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України №5652-34-25 від 23.12.2025 про надання додаткових документів, необхідних для проведення судової експертизи; на виконання клопотання судових експертів Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України №5652-34-25 від 23.12.2025, надано судовим експертам наступні додаткові матеріали:
1) копію проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування Комунальне підприємство Миколаївської міської ради «Міське ринкове господарство» для реконструкції та подальшого обслуговування нежитлових приміщень під муніципальний торговий комплекс по вул.8 Повздовжній, 2-В в Ленінському районі м.Миколаєва разом із схемою генерального плану М1:500 та ситуаційним планом М1:10000;
2) копію схеми генерального плану 077-2011 М1:500 та ситуаційного плану М1:10000 розміщення муніципального торгового комплексу по вул.8 Повздовжній, 2-б в м.Миколаєві;
3) копію схеми генерального плану 077-2012-ГП розбивочний план М1:500 та ситуаційного плану М1:10000 розміщення муніципального торгового комплексу по вул.8 Повздовжній, 2-б в м.Миколаєві;
4) копію витягу з рішення Миколаївської міської ради №19/42 від 21.08.2012;
5) копію витягу з рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради №1029 від 25.10.2013;
6) копію витягу з рішення Миколаївської міської ради №37/43 від 04.02.2014;
7) копію містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки №11-01-26 від 26.02.2013;
8) копію заяви ТОВ «КРИСТМАС.» №06/12 від 06.12.2018;
9) копію листа Управління містобудування та архітектури Миколаївської ОДА №1638-01-26 від 06.12.2018;
10) копію технічного паспорту на громадський будинок - Муніципальний торговий комплекс адреса: №2В/7, вул.8 Повздовжня, м.Миколаїв;
11) копію технічного паспорту від 15.10.2019 на громадський будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами в м.Миколаєві по вул.Повздовжня восьма, №2-В/7і;
12) копію технічного паспорту від 12.06.2022 на громадський будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами в м.Миколаєві по вул.8 Повздовжня, №2-В;
13) копію декларації №МК143132840712 від 11.10.2013 про готовність об`єкта до експлуатації «Реконструкція нежитлових приміщень під муніципальний торговий комплекс» за адресою: м.Миколаїв, вул.8 Поздовжня, 2-В (І черга);
14) копію декларації №МК143132840714 від 11.10.2013 про готовність об`єкта до експлуатації «Реконструкція нежитлових приміщень під муніципальний торговий комплекс» за адресою: м.Миколаїв, вул.8 Поздовжня, 2-В (І черга);
15) копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 17.03.2014 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.03.2014 на муніципальний торговий комплекс за адресою: м.Миколаїв, вул.Повздовжня восьма, буд.2в/7;
16) копію інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №411481219 від 05.02.2025.
Також ухвалою повідомлено експертну установу, що у разі виникнення у експерта потреби у дослідженні оригіналів зазначених документів, вони будуть направлені судом за відповідним клопотанням; надано Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України згоду на проведення експертизи по даній справі у запропонований експертною установою строк; направлено до Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України матеріали господарської справи №915/1568/24; провадження у справі зупинено до одержання результатів експертизи.
Не погоджуючись з такою ухвалою, Миколаївська міська рада звернулась до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Миколаївської області від 28.01.2026 у справі № 915/1568/24; витребувати у Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України:- документи про призначення експертів Володимира Ярована та Сергія Стеця для виконання експертизи по справі № 915/1568/24, яка призначена ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 20.08.2025; документи, які підтверджують знаходження на виконанні експертів Володимира Ярована та Сергія Стеця в кожного одночасно понад 10 експертиз; скасувати ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 28.01.2026 у справі № 915/1568/24 та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні клопотання Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України від 23.12.2025 №5652-34-25; направити справу №915/1568/24 для продовження розгляду до Господарського суду Миколаївської області.
Апелянт вважає, що ухвала Господарського суду Миколаївської області від 28.01.2026 у справі № 915/1568/24 прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, невідповідністю висновків, викладених в ухвалі суду обставинам справи, у зв`язку з чим вона підлягає скасуванню.
У своїй скарзі Апелянт зазначає, що судом при розгляді відповідного питання та прийняття оскаржуваної ухвали не було враховано, що Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України до клопотання не було долучено жодних доказів, які б підтверджували інформацію щодо знаходження на виконанні в кожного судового експерта понад 10 експертиз.
Миколаївська міська рада зазначає, що при розгляді судом відповідного клопотання Одеського науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України Позивач наголошував про відсутність жодних доказів, які б підтверджували інформацію щодо знаходження на виконанні в кожного судового експерта понад 10 експертиз, що не було належним чином враховано судом при прийнятті оскаржуваної ухвали.
Апелянт вважає, що не встановлення судом конкретного строку для проведення експертизи по цій справі призводить до неминучого затягування проведення експертизи та відповідно можливості поновлення судом розгляду справи, що, в свою чергу, унеможливлює захист прав та інтересів Миколаївської міської ради на земельну ділянку площею 40000 кв.м (кадастровий №4810136900:02:009:0003), з огляду на підстави та предмет позову Миколаївської міської ради.
На переконання Скаржника, надання згоди на проведення судової експертизи у строк понад 90 календарних днів без встановлення чітких часових меж її завершення та без належного процесуального контролю з боку суду створює ризик надмірного та необґрунтованого затягування розгляду справи, що є несумісним із принципом розумних строків розгляду справ.
Крім того, Апелянтом заявлено клопотання про витребування доказів, у якому Апелянт просить суд витребувати у Одеського науково дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України документи про призначення експертів Володимира Ярована та Сергія Стеця для виконання експертизи по справі №915/1568/24, яка призначена ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 20.08.2025; документи, які підтверджують знаходження на виконанні експертів Володимира Ярована та Сергія Стеця в кожного одночасно понад 10 експертиз.
На переконання Заявника, такі докази можуть підтвердити велике навантаження на експертів Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, якими обґрунтовувалось клопотання щодо погодження проведення експертизи у строк понад 90 календарних днів.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.02.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Миколаївської міської ради на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 28.01.2026 у справі №915/1568/24; встановлено строк учасникам справи для подання відзиву на апеляційну скаргу та інших заяв та клопотань протягом 10 днів з дня вручення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі; вирішено розглянути апеляційну скаргу Миколаївської міської ради на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 28.01.2026 у справі №915/1568/24 у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження; витребувано у Господарського суду Миколаївської області матеріали справи №915/1568/24.
26.02.2026 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Миколаївської міської ради надійшло клопотання про розгляд справи з викликом сторін.
27.02.2026 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №915/1568/24.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.03.2026 відмовлено в задоволенні клопотання Миколаївської міської ради про розгляд справи №915/1568/24 з викликом сторін.
02.03.2026 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "КРИСТМАС." надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому Відповідач не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає її необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає. 
Відповідач вважає, що не визначення експертною установою певного (конкретного строку, дати, кількість днів) не є порушенням процесуального строку та відповідно не є підставою для скасування ухвали. Крім того, ухвалою про призначення експертизи (від 20.08.2025), суд вже виконав вимоги щодо попередження експертної установи про необхідність дотримання своїх обов`язків (які включають й положення п.1.13 Інструкції).
Саме по собі припущення Миколаївської міської ради, що експертна установа «затягне» виконання ухвали якою призначено експертизу (ухвала про призначення експертизи та зупинення провадження від 20.08.2025) – не є правовою підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
Перш ніж перейти до перегляду оскаржуваної ухвали, судова колегія, розглянувши клопотання Миколаївської міської ради подане разом з апеляційною скаргою про витребування доказів, зазначає наступне.
Так, разом з апеляційною скаргою заявлено клопотання про витребування у Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України документи про призначення експертів Володимира Ярована та Сергія Стеця для виконання експертизи по справі №915/1568/24, яка призначена ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 20.08.2025; документи, які підтверджують знаходження на виконанні експертів Володимира Ярована та Сергія Стеця в кожного одночасно понад 10 експертиз. 
В обґрунтування клопотання, апелянт зазначає, що в матеріалах справи відсутні письмові документи (докази), які підтверджують факт призначення експертів Володимира Ярована та Сергія Стеця для здійснення експертизи по справі №915/1568/24, а також ці документи не були надані експертною установою при подачі до суду клопотання від 23.12.2025 № 5652-34-25.
Апелянт стверджує, що оскільки за положеннями ч. 2 ст. 102 Господарського процесуального кодексу України та ст. 4 Закону України “Про судову експертизу”, учасникам судової справи заборонено спілкування та втручатися в діяльність експертів під час проведення судової експертизи, з урахуванням того, що документи, які пропонується витребувати, є очевидно документами внутрішнього характеру судової установи та відповідно не можуть бути надані на самостійний запит Миколаївської міської ради, а тому просить витребувати означені докази суд апеляційної інстанції.
При цьому, на переконання заявника, означені докази можуть підтвердити навантаження на експертів Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, якими обґрунтовувалось клопотання щодо погодження проведення експертизи у строк понад 90 календарних днів.
Інститут витребування доказів унормовано положеннями частини 1,2 статті 81 Господарського процесуального кодексу України, згідно якої:
1. Учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.
2. У клопотанні про витребування судом доказів повинно бути зазначено:
1) який доказ витребовується (крім клопотання про витребування судом групи однотипних документів як доказів);
2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати;
3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа;
4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу;
5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.
Система доказування у господарському процесі засновується на розподілі тягаря доказування між сторонами у справі. Посилаючись на ту чи іншу обставину або спростовуючи їх у суді, сторона повинна доводити такі обставини доказами (статті 13, 74 Господарського процесуального кодексу України).
За змістом ст. 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Колегія суддів зауважує, що для потреб практичної діяльності, Апелянту досить усвідомлювати, що на підтвердження своїх заперечень потрібно подати фактичні дані (відомості про факти), тобто те, що можна назвати матеріально-правовою складовою предмету доказування. Але при цьому такі дані мають встановлюватись передбаченими та дозволеними процесуальним законом засобами, вичерпний перелік яких вміщено в Главі 5. “Докази та доказування” Господарського процесуального кодексу України.
Судова колегія констатує відсутність в матеріалах справи клопотання про витребування доказів з боку Позивача, яке було подано суду першої інстанції і оформлене у відповідності до вимог статті 81 Господарського процесуального кодексу України.
При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що клопотання Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України №5652-34-25 від 23.12.2025 було зареєстровано судом першої інстанції 30.12.2025; ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 05.01.2026 провадження у справі поновлено, призначено підготовче засідання на 12.01.2026 року о 13:00 год. та запропоновано учасникам справи надати суду письмові пояснення по суті клопотання експертної установи №5652-34-25 від 23.12.2025 про надання додаткових документів, необхідних для проведення судової експертизи.
05.01.2026 Миколаївська міська рада зверталась до суду першої інстанції з клопотанням, у якому просила задовольнити клопотання Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України №5652-34-25 в частині призначення проведення експертизи іншим суб`єктом судово-експертної діяльності. 
Разом з тим, як зазначено раніше, з клопотанням про витребування доказів до суду першої інстанції Позивач не звертався.
Частиною третьою статті 269 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
У такому випадку, надання судом апеляційної інстанції оцінки доказам, які були подані стороною у справі лише до суду апеляційної інстанції (додані до апеляційної скарги) без дослідження причин неподання цих доказів до суду першої інстанції є порушенням вимог статей 80 та 269 Господарського процесуального кодексу України.
Вказане з урахуванням положень статті 282 Господарського процесуального кодексу України означає, що суд апеляційної інстанції, приймаючи додаткові докази, має викладати мотивувальну частину своєї постанови із зазначенням відповідного обґрунтування заявником неможливості їх подання до суду першої інстанції та з оцінкою апеляційною інстанцією такого обґрунтування (постанова КГС ВС 23.07.2019 у справі №917/2034/17).
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (частина третя статті 269 Господарського процесуального кодексу України).
Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості як одні з основних засад судочинства. Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням цих принципів, які виражені також у статтях 13, 74 Господарського процесуального кодексу України (постанова КГС ВС від 28.05.2019 у справі №925/859/16).
При цьому, колегія суддів зауважує, що відповідно до частини 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Поняття "справедливе правосуддя" в сучасному розумінні має два аспекти:
- матеріальна справедливість, яка полягає в тому, що кожне судове рішення має бути справедливим по суті (тобто при вирішенні спірного питання повинні бути справедливо визначені права і обов`язки тих, хто звернувся до суду, або завдяки судовому рішенню має бути відновлена порушена справедливість);
- процесуальна справедливість, яка передбачає розгляд справи відповідно до певних судових процедур.
В аспекті зазначеного колегія суддів апеляційного господарського суду звертається до практики Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях вказує на те, що "при застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (див. рішення у справі "Walchli v. France", заява № 35787/03, п. 29, 26.07.2007; "ТОВ "Фріда" проти України", заява № 24003/07, п. 33, 08.12.2016).
Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Із змісту клопотання вбачається, що докази, які Позивач просить витребувати є новими доказами, які не були дослідженні судом першої інстанції.
Відповідно, можливе прийняття судом апеляційної інстанції будь-яких додаткових доказів у поза визначений процесуальним законом спосіб призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом.
З огляду на зазначене, колегія суддів відмовляє у задоволені клопотання про Миколаївської міської ради про витребування доказів.
Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла наступних висновків.
Частиною 1 ст. 3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до частини першої статті 17 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно зі ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Аналогічні положення містяться у ст. 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", відповідно до якої учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Реалізація конституційного права, зокрема, на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення ставиться в залежність від положень відповідних процесуальних норм.
Крім того, доступ до правосуддя в контексті п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.
Господарський процесуальний кодекс України містить імперативні норми про те, в яких випадках учасник судового процесу має право оскаржити ухвалу суду в апеляційному чи касаційному порядку. 
Відповідно до частини 2 статті 254 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 255 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 255 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.
За змістом ч. 1 ст. 255 Господарського процесуального кодексу України, окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції: 1) про відмову у видачі судового наказу; 2) про забезпечення доказів, відмову в забезпеченні доказів, скасування ухвали про забезпечення доказів; 3) про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову; 4) про скасування забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову, відмову у скасуванні чи заміні заходів забезпечення позову; 5) про зустрічне забезпечення, зміну чи скасування зустрічного забезпечення; 6) про повернення заяви позивачеві (заявникові); 7) про відмову у відкритті провадження у справі; 8) про передачу справи на розгляд іншого суду; 9) про відмову поновити або продовжити пропущений процесуальний строк; 10) про затвердження мирової угоди; 11) про призначення експертизи; 12) про зупинення провадження у справі; 13) про закриття провадження у справі; 14) про залишення позову (заяви) без розгляду; 15) окрема ухвала; 16) про стягнення штрафу в порядку процесуального примусу; 17) у справах про банкрутство (неплатоспроможність) у випадках, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства; 18) про внесення, відмову у внесенні виправлень у рішення; 19) про відмову ухвалити додаткове рішення; 20) про роз`яснення чи відмову у роз`ясненні судового рішення; 21) про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами; 22) про поновлення, відмову у поновленні пропущеного строку для пред`явлення наказу до виконання; 23) про внесення чи відмову у внесенні виправлень до виконавчого документа, визнання чи відмову у визнанні виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 24) щодо відстрочки або розстрочки виконання рішення, ухвали, постанови, зміну способу та порядку їх виконання; 25) про розгляд скарг на рішення, дії (бездіяльність) органів Державної виконавчої служби, державного виконавця, приватного виконавця; 26) про заміну чи відмову у заміні сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження; 27) про поворот виконання чи відмову у повороті виконання; 28) про звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам, чи нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку; 29) щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України; 30) про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами; 31) про відмову у відкритті провадження у справі про скасування рішення третейського суду; 32) про повернення заяви про скасування рішення третейського суду; 33) про повернення заяви про видачу наказу за рішенням третейського суду без розгляду; 34) про залишення без розгляду заяви про відновлення втраченого судового провадження; 35) про відновлення чи відмову у відновленні повністю або частково втраченого судового провадження; 36) про відмову у задоволенні заяви про зобов`язання боржника подати звіт про виконання судового рішення; 37) про прийняття або відмову у прийнятті звіту боржника про виконання судового рішення.
Натомість, заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду (частина 3 статті 255 Господарського процесуального кодексу України).
З аналізу даної норми Господарського процесуального кодексу України випливає, що в апеляційному порядку, окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені тільки ті ухвали, можливість оскарження яких прямо передбачена Кодексом.
У постановах Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №918/361/18, від 26.02.2019 у справі №910/12099/17, від 11.09.2018 у справі №916/1461/16, від 24.02.2020 у справі №905/639/19 зазначено, що визначений ч. 1 ст. 255 Господарського процесуального кодексу України перелік ухвал, які підлягають апеляційному оскарженню окремо від рішення суду, є вичерпним.
Системне тлумачення статті 255 Господарського процесуального кодексу України свідчить про те, що законодавець свідомо виокремив випадки, в яких може бути оскаржена або конкретна процесуальна дія, або така конкретна дія і відмова в її вчиненні.
Відповідно до вимог пункту 4 частини 5 статті 260 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, зокрема, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.
Закріплені в ст. 254, 255 Господарського процесуального кодексу України процесуально-процедурні обмеження права на апеляційне оскарження деяких ухвал місцевого господарського суду окремо від остаточного рішення суду встановлено з метою ефективного здійснення правосуддя і не зменшують для сторін можливості доступу до апеляційної інстанції та не ускладнюють їм цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, оскільки сторони не позбавляються права на апеляційне оскарження таких ухвал місцевого господарського суду взагалі, натомість їх право на оскарження лише відтерміновується до прийняття остаточного рішення у справі (наведений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 918/361/18, від 14.09.2020 у справі №910/404/20, від 10.11.2021 у справі №922/1543/19, від 14.12.2022 у справі №920/1346/21, ухвалі від 22.12.2022 у справі №908/1966/22).
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18.07.2019 у справі №904/421/19 зроблено висновок, що системне тлумачення ст. 255 Господарського процесуального кодексу України свідчить про те, що законодавець свідомо виокремив випадки, в яких може бути оскаржена або конкретна процесуальна дія, або така конкретна дія і відмова в її вчиненні. Зазначені процесуально-процедурні обмеження права на апеляційне оскарження деяких ухвал місцевого господарського суду окремо від остаточного рішення суду встановлено з метою ефективного здійснення правосуддя і не зменшують для сторін можливості доступу до суду апеляційної інстанції та не ускладнюють їм цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, оскільки сторони не позбавляються права на апеляційне оскарження таких ухвал місцевого господарського суду взагалі, їх право лише відтерміновується до винесення остаточного рішення зі справи.
В Україні визнається і діє принцип верховенства права, одним з елементів якого є принцип правової визначеності. Ключовим елементом принципу правової визначеності є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже, системність та послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів. Суб`єкти (учасники спору) завжди повинні мати можливість орієнтувати свою поведінку таким чином, щоб вона відповідала вимогам норми на момент вчинення дії. Правові норми та судова практика підлягають застосуванню таким чином, яким вони є найбільш очевидними та передбачуваними для учасників цивільного обороту в Україні.
Подібна за змістом правова позиція викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 10.12.2018 у справі №910/9883/17, від 12.03.2019 у справі №918/361/18, від 15.01.2020 у справі №923/133/19, від 19.04.2021 у справі №910/4248/20, від 05.11.2021 у справі №906/294/21.
Згідно з наведеним у частині 1 статті 255 Господарського процесуального кодексу України переліком окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, зокрема, про зупинення провадження у справі (пункт 12).
Водночас ухвала про задоволення клопотання судових експертів про надання додаткових документів, необхідних для проведення судової експертизи не входять до переліку ухвал, визначених частиною 1 статті 255 Господарського процесуального кодексу України, які оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення суду першої інстанції.
Крім того, зі змісту апеляційної скарги слідує, що Апелянт оскаржує ухвалу суду також в частині погодження Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України проведення експертизи у строк понад 90 днів.
При цьому ухвала про погодження експертній установі проведення експертизи у строк понад 90 днів до вказаного переліку також не входить, а відтак, за правилами Господарського процесуального кодексу України окремо від рішення суду оскаржена бути не може.
З огляду на викладене оскаржена в даній справі ухвала господарського суду першої інстанції в частині задоволення клопотання судових експертів про надання додаткових документів, необхідних для проведення судової експертизи, а також погодження експертній установі проведення експертизи у строк понад 90 днів є судовим рішенням, яке не підлягає оскарженню окремо від рішення суду в розумінні пункту 4 частини 5 статті 260 Господарського процесуального кодексу України, тому підлягала поверненню без прийняття до розгляду.
При цьому, за змістом п. 4 ч. 5 ст. 260 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.
Отже, у випадку, якщо апеляційну скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, така скарга підлягає поверненню апелянтові.
Водночас, у даному випадку Позивачем у одній апеляційній скарзі об`єднано вимоги щодо оскарження ухвали Господарського суду Миколаївської області від 28.01.2026 як в частині, яка підлягає оскарженню окремо від рішення суду (зупинення провадження), так і в частині, яка не підлягає оскарженню окремо від рішення суду (задоволення клопотання судових експертів про надання додаткових документів, необхідних для проведення судової експертизи та погодження експертній установі проведення експертизи у строк понад 90 днів), в той час як Господарським процесуальним кодексом України не надає апеляційному суду можливості повернути апелянтові апеляційну скаргу в частині. 
Положення статей 260, 264 Господарського процесуального кодексу України не передбачають закриття апеляційного провадження з наведених підстав, але в разі здійснення апеляційного перегляду ухвали Господарського суду Миколаївської області від 28.01.2026 в зазначеній частині суд апеляційної інстанції буде діяти не як "суд встановлений законом" в розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики ЄСПЛ.
Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду неодноразово, зокрема в ухвалі від 27.11.2018 у справі №910/4647/18 та постанові від 10.12.2018 у справі №910/9883/17, викладав висновки щодо необхідності закриття касаційного провадження у випадку відкриття касаційного провадження за скаргою на рішення, яке не підлягає перегляду в касаційному порядку. Наведені висновки підлягають врахуванню mutatis mutandis також щодо закриття апеляційного провадження у випадку його відкриття за апеляційною скаргою на ухвалу, яка не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.
З огляду на вищевикладене, судова колегія дійшла висновку про необхідність закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Миколаївської міської ради на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 28.01.2026 у справі №915/1568/24 в частині розгляду клопотання судових експертів про надання додаткових документів, необхідних для проведення судової експертизи та погодження експертній установі проведення експертизи у строк понад 90 днів, оскільки оскаржувана ухвала в зазначеній частині не підлягає апеляційному оскарженню окремо від рішення суду.
При цьому, колегія суддів заважує Апелянтові на тому, що за приписами ч. 3 ст. 255 Господарського процесуального кодексу України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду, а відтак, він не буде позбавлений можливості заперечити проти погодження експертній установі проведення експертизи у строк понад 90 днів у разі оскарження ним судового рішення, прийнятого за наслідками розгляду справи №915/1568/24.
Отже, предметом розгляду в цьому апеляційному провадженні є ухвала Господарського суду Миколаївської області від 28.01.2026 у справі №915/1568/24 в частині зупинення провадження до отримання висновків експертів.
Колегія суддів звертає увагу, що питання щодо наявності підстав для призначення у цій справі експертизи, не є предметом розгляду у вказаному апеляційному проваджені, так як у даній справі Миколаївською міською радою оскаржувалась ухвала Господарського суду Миколаївської області про призначення експертизи та зупинення провадження у справі від 20.08.2025, яка була залишена без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.11.2025.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 228 Господарського процесуального кодексу України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі, зокрема, у випадках призначення судом експертизи.
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 229 Господарського процесуального кодексу України провадження по справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 2 частини 1 статті 228 цього Кодексу - на час проведення експертизи.
Зупинення провадження у справі це тимчасове і повне припинення всіх процесуальних дій у справі, зумовлене настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху судового процесу. Зупинення провадження у справі на час проведення судової експертизи є правом господарського суду, визначеним п. 2 ч. 1 ст. 228 Господарського процесуального кодексу.
Колегія суддів вважає, що з урахуванням приписів п. 2 ч. 1 ст. 228, п. 6 ч. 1 ст. 229 Господарського процесуального кодексу України, суд першої інстанції правомірно та обґрунтовано зупинив провадження у цій справі до отримання висновків експертів.
Слід окремо зауважити на тому, що апеляційна скарга фактично не містить жодних обґрунтувань щодо відсутності підстав для зупинення провадження у цій справі до отримання висновків експертів, адже всі доводи апеляційної скарги зводяться до відсутності у суду першої інстанції підстав для задоволення клопотання експертної установи щодо узгодження строку проведення експертизи у строк понад 90 календарних днів, проте вказаним доводам, з підстав, які наведені вище, у цьому апеляційному провадженні колегія суддів оцінки не надає.
Щодо інших аргументів Апелянта колегія суддів зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у судовому рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10.02.2010). Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).
Судова колегії дійшла висновку, що ухвалою 28.01.2026 (яка є предметом оскарження у даній справі) господарський суд першої інстанції обґрунтовано скористався своїм правом, наданим частиною 1 статті 228 Господарського процесуального кодексу України, що не може вважатись порушенням норм процесуального права, яке тягне за собою наслідки у вигляді скасування відповідного судового акта.
Згідно з ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що Скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 28.01.2026 у справі № 915/1568/24, а отже підстав для її скасування або зміни в межах доводів та вимог апеляційної скарги не вбачається.
Отже, визначені Господарським процесуальним кодексом України підстави для скасування оскаржуваної ухвали господарського суду першої інстанції в частині зупинення провадження у справі відсутні.
Зважаючи на викладене, судова колегія дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги та залишення без змін ухвали суду першої інстанції в частині зупинення провадження у справі.
В іншій частині апеляційне провадження за апеляційною скаргою Миколаївської міської ради на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 28.01.2026 у справі №915/1568/24 слід закрити.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції керуючись положеннями статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладає витрати за подання апеляційної скарги на Апелянта.
Керуючись ст. 255, 264, 269, 270, 271, 275, 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Миколаївської міської ради на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 28.01.2026 у справі №915/1568/24 в частині зупинення провадження у справі залишити без задоволення.
2. Ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 28.01.2026 у справі №915/1568/24 в частині зупинення провадження у справі залишити без змін.
3. Апеляційне провадження за апеляційною скаргою Миколаївської міської ради на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 28.01.2026 у справі №915/1568/24 в іншій частині - закрити.
4. Матеріали справи №915/1568/24 повернути до Господарського суду Миколаївської області.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Порядок та строки оскарження в касаційному порядку встановлені статтями 286-289 ГПК України.

Головуюча суддя: Н.М. Принцевська

Судді: Г.І. Діброва

А.І. Ярош