БІЛОГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД  ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ вул. Шевченка, 42, смт Білогір`я, Шепетівський район, Хмельницька область, 30200 тел./факс (03841) 2-14-44, тел. 2-03-97, е-mail: inbox@bg.km.court.gov.ua, web:https://bg.km.court.gov.ua/sud2201/, код ЄДРПОУ 02886947	

Справа № 685/373/26
Провадження № 2-о/669/27/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 квітня 2026 року смт.Білогір`я

Білогірський районний суд Хмельницької області 
в складі: головуючого судді Вишневського В.О.,
присяжних: Басок З.В., Назарової М.Я.,
за участю: секретаря судового засідання Юрчук А.В.,
прокурора Капиці О.Е.,
лікаря-психіатра ОСОБА_1 ,
заінтересованої особи ОСОБА_2 ,
представника особи, щодо якої подано заяву – ОСОБА_3 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в с-щі Білогір`я в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою лікаря-психіатра Комунального некомерційного підприємства «Теофіпольська багатопрофільна лікарня» про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку без усвідомленої згоди особи,

ВСТАНОВИВ:
Лікар-психіатр Комунального некомерційного підприємства «Теофіпольська багатопрофільна лікарня» ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про госпіталізацію ОСОБА_4 до психіатричного закладу, у примусовому порядку без її згоди.
В обґрунтування вимог лікар-психіатр посилається на те, що громадянка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є особою з інвалідністю ІІ групи, має ознаки тяжкого психічного розладу, що проявляється агресивною та небезпечною поведінкою (конфлікти з матір`ю, погрози фізичного насильства, руйнівні дії, відмова від лікування протягом тривалого часу), у зв`язку з чим становить реальну небезпеку для себе та оточуючих, а також існує ризик суттєвого погіршення її стану без надання спеціалізованої допомоги. Наявність такого розладу підтверджується даними амбулаторної карти, заявою матері та результатами огляду лікарем-психіатром, за наслідками якого встановлено діагноз — параноїдна шизофренія безперервного типу перебігу та визначено необхідність госпіталізації.
Посилаючись на наведене та те, що ОСОБА_4 надати усвідомленої згоди не може, просила задовольнити заяву.
Ухвалою Білогірського районного суду Хмельницької області від 22 квітня 2026 року відкрито провадження у справі та призначено закрите судове засідання.
У судовому засіданні лікар – психіатр заяву підтримала, з підстав викладених у ній. Зазначила, що ОСОБА_4 страждає на психічний розлад, внаслідок якого становить небезпеку для себе та оточуючих, а тому потребує лікування та госпіталізації. Також, зазначила, що ОСОБА_4 перебуває на обліку у КНП «Теофіпольська багатопрофільна лікарня» з 2003 року та неодноразово проходила лікування. На даний час, у зв`язку з погіршенням психічного стану, ОСОБА_4 потребує госпіталізації до психіатричного закладу з метою лікування, оскільки внаслідок наявного у неї психічного розладу, погіршення стану здоров`я не здатна адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан і поведінку. Посилаючись на наведене, просила задовольнити заяву.
ОСОБА_4 в силу наявного у нього психічного розладу, не змогла з`явитись в судове засідання.
Представник ОСОБА_4 – адвокат Орендарчук В.О., у судовому засіданні просила задовольнити заяву.
Прокурор у судовому засіданні просив задовольнити заяву.
Мати ОСОБА_2 - підтримала подану заяву та просила її задовольнити. Вказала, що ОСОБА_4 має ознаки тяжкого психічного розладу, що проявляється агресивною та небезпечною поведінкою (конфлікти з матір`ю, погрози фізичного насильства, руйнівні дії, відмова від лікування протягом тривалого часу), у зв`язку з чим становить реальну небезпеку для себе та оточуючих, а також існує ризик суттєвого погіршення її стану без надання спеціалізованої допомоги.
Лікар-психіатр комунального некомерційного підприємства «Теофіпольська багатопрофільна лікарня» в судовому засіданні підтвердила наявність тяжкого психічного розладу у ОСОБА_4 та просила задовольнити заяву.
Судом встановлено, що громадянка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є особою з інвалідністю ІІ групи та має ознаки тяжкого психічного розладу, що проявляється агресивною та небезпечною поведінкою, зокрема конфліктами з матір`ю, погрозами фізичного насильства, вчиненням руйнівних дій, а також тривалою відмовою від призначеного лікування. Така поведінка свідчить про наявність реальної небезпеки для неї самої та оточуючих, а також ризик погіршення її психічного стану без надання спеціалізованої допомоги.
Зазначені обставини підтверджуються дослідженими судом доказами, зокрема довідкою про усвідомлену згоду особи на проведення психіатричного огляду від 14 квітня 2026 року, підписаною ОСОБА_4 , відповідно до якої остання надала згоду на проведення психіатричного огляду.
Крім того, судом досліджено епікриз із карти стаціонарного хворого № 885, відповідно до якого встановлено кінцевий клінічний діагноз — шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, зі стійким апато-абулічним дефектом.
Також враховано заяву матері хворої — ОСОБА_2 від 14 квітня 2026 року, у якій вона просила забезпечити проведення психіатричного огляду її доньки та, у разі наявності підстав для лікування, направити відповідні матеріали до суду. Разом із заявою було подано виписку з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 14 квітня 2026 року.
Після проведення огляду лікарем-психіатром та розгляду матеріалів, комісія лікарів дійшла висновку про необхідність госпіталізації ОСОБА_4 до психіатричного закладу в примусовому порядку без її усвідомленої згоди, оскільки вона страждає на тяжкий психічний розлад та вчиняє або виявляє реальні наміри вчинити дії, що становлять небезпеку для себе та оточуючих. При цьому судом встановлено, що раніше їй вже надавалась психіатрична допомога як за її згодою, так і без такої.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 339 ЦПК України за умов, визначених Законом України «Про психіатричну допомогу», заява представника закладу з надання психіатричної допомоги про госпіталізацію особи до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подаються до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу.
Згідно з вимогами ст. 340 ЦПК України у заяві про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали.
Відповідно до вимог ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.
В силу вимог ст. 1 Закону України «Про психіатричну допомогу», тяжкий психічний розлад - розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті), який позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан і поведінку.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод особа може бути позбавлена свободи як «психічно хвора», якщо дотримано трьох мінімальних умов: по-перше, має бути достовірно доведено, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад повинен бути такого виду або ступеня, що слугує підставою для примусового тримання у психіатричній лікарні; і по-третє, обґрунтованість тривалого тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості відповідного захворювання.
Судом також встановлено, що станом на день звернення лікаря-психіатра ОСОБА_1 із заявою про госпіталізацію ОСОБА_4 до психіатричного закладу у примусовому порядку наявні передбачені законом підстави для такої госпіталізації, які підтверджені висновком комісії лікарів-психіатрів. Госпіталізація відповідає вимогам Закону України «Про психіатричну допомогу» та є необхідною, оскільки ОСОБА_4 вчиняє та виявляє реальні наміри вчинити дії, що становлять небезпеку для неї та оточуючих, а її обстеження та лікування можливі виключно в умовах психіатричного стаціонару, що підтверджено належними та допустимими доказами та не спростовано учасниками справи.
Враховуючи встановлені обставини та наявність обґрунтованого висновку комісії лікарів-психіатрів, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для примусової госпіталізації ОСОБА_4 , у зв`язку з чим заява лікаря-психіатра ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 5, 13, 76-81, 89, 258-259, 263-265, 294, 315, 354 ЦПК України, суд –

УХВАЛИВ:
Заяву лікаря-психіатра Комунального некомерційного підприємства «Теофіпольська багатопрофільна лікарня» про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку без усвідомленої згоди особи – задовольнити.

Госпіталізувати до Комунального некомерційного підприємства «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Хмельницької обласної ради ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , у примусовому порядку без її згоди.

Рішення суду допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення чи складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 24 квітня 2026 року.
Присяжні: Зоя БАСОК

Марія НАЗАРОВА

Суддя Василь ВИШНЕВСЬКИЙ