ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
Номер провадження: 22-ц/819/298/26 
Єдиний унікальний номер справи: 766/8759/25
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 березня 2026 року   м. Херсон
Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого  Приходько Л. А.,
суддів:   Бездрабко В.О.,
Радченка С.В.,

учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – Виконавчий комітет Херсонської міської ради,

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 30 грудня 2025 року, ухвалене  під головуванням судді Зуб І.Ю., 

В С Т А Н О В И В :
У червні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Херсонської міської ради про стягнення грошової компенсації за невикористану відпустку.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що відповідно до розпорядження Степанівського сільського голови № 13-к від 02 травня 2019 року він з 03 травня 2019 року був прийнятий на роботу за контрактом на посаду спеціаліста І категорії з земельних питань до штату юридичної особи публічного права – Виконавчого комітету Степанівської сільської ради.
Відповідно до розпорядження Степанівського сільського голови № 17-к від 28 травня 2019 року з 03 червня 2019 року він був переведений на роботу за трудовим договором (контрактом) на посаду заступника сільського голови з питань діяльності виконавчих органів ради у штатному розкладі Виконавчого комітету Степанівської сільської ради.
Строковий трудовий договір (контракт) від 28 травня 2019 року, укладений між Виконавчим комітетом Степанівської сільської ради та ним, сплив 30 жовтня 2019 року.
Пунктом 3 рішення Херсонської міської ради № 10 від 11 грудня 2020 року «Про реорганізацію сільських, селищних рад (розформованих територіальних громад) шляхом приєднання до Херсонської міської ради» (зі змінами) було прийнято рішення про реорганізацію шляхом приєднання до Херсонської міської ради, зокрема, Степанівську сільську раду. 
Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Степанівська сільська рада як юридична особа припинена 22 листопада 2021 року. Виконавчий комітет Херсонської міської ради є правонаступником Виконавчого комітету Степанівської сільської ради. 
Факт роботи позивача у Виконавчому комітеті Степанівської сільської ради та наявність трудових відносин підтверджується постановою Дніпровського апеляційного суду від 17 квітня 2024 року у справі № 214/3547/22, якою було стягнуто з відповідача невиплачену заробітну плату та інфляційні втрати.
Оскільки компенсація за невикористану відпустку не була виплачена у день звільнення, 22 липня 2024 року позивач звернувся до Виконавчого комітету Херсонської міської ради із заявою № 3-4373 про надання розпорядчого акту щодо його звільнення та сплати грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки.
22 серпня 2024 року позивачем було отримано лист-відповідь Виконавчого комітету Херсонської міської ради № 3-4373, у якому відповідач, зокрема, зазначав, що до виконавчих органів Херсонської міської ради не передавалися документи, відомості щодо сплати грошової компенсації за всі невикористані позивачем дні щорічної відпустки, а також інформації щодо сплати йому грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки, у зв`язку з чим неможливо видати запитувані документи. 
Позивач вважає, шо період роботи, за який має бути нарахована компенсація, становить з 03 травня 2019 року по 30 жовтня 2019 року у кількості 12 календарних днів і таким чином сума грошової компенсації становитиме: 12 днів * 508.91 грн/день = 6 106,92 грн, яку повинен виплатити відповідач, як правонаступник.
На підставі наведеного, позивач просив суд стягнути з Виконавчого комітету Херсонської міської ради на свою користь грошову компенсацію за невикористані 12 календарних днів щорічної основної відпустки у розмірі 6 106,92 грн. 
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 30 грудня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду мотивовано тим, що у зв`язку з відсутністю жодних належних та допустимих доказів щодо надання/не надання позивачу відпусток за період роботи, чи оплачувалась/не оплачувалась така відпустка, чи отримував/не отримував позивач компенсацію за невикористану відпустку, а також за відсутності належних доказів щодо звільнення позивача із займаної посади, суд вважав за доцільне відмовити у задоволенні позову про стягнення з відповідача суми компенсації за невикористану відпустку.
Не погоджуючись із рішенням суду, 02 січня 2025 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, сформувавши її в системі «Електронний суд, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неправильно надано оцінку обставинам справи, проігноровано клопотання, викладене у позовній заяві, щодо опитування керівника відповідача як свідка на підставі ст.93 ЦПК України стосовно дати його звільнення та факту проведення розрахунку. Судом не враховано, що вся кадрова документація Степанівської сільської ради має перебувати у відповідача, а її відсутність у правонаступника не може бути підставою для відмови у позові
Позивач зазначає, що судом невірно покладено на нього обов`язок довести, що відпустка не надавалася і не оплачувалася. За трудовим законодавством саме роботодавець зобов`язаний вести облік відпусток та зберігати документацію про їх надання. Відповідач, як правонаступник Степанівської сільської ради, несе повну відповідальність за збереження цих архівів. 
Також апелянт зауважує, що право на отримання компенсації за невикористані дні відпустки не обмежується будь-яким строком звернення до суду.
У письмовому відзиві на скаргу представник Виконавчого комітету Херсонської міської ради, посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги та законність рішення суду, просить скаргу залишити без задоволення, а рішення суду – без змін.
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду у справі за позовом з ціною менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому, відповідно до частини тринадцятої статті 7 та частини першої статті 369 ЦПК України підлягає розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами без проведення судового засідання.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до розпорядження Степанівського сільського голови № 13-к від 02 травня 2019 року позивач був прийнятий на роботу тимчасово за контрактом на посаду спеціаліста І категорії з земельних питань до штату юридичної особи публічного права – Виконавчий комітет Степанівської сільської ради з 03 травня 2019 року.
Згідно розпорядження Степанівського сільського голови № 17-к від 28 травня 2019 року він був переведений на роботу за трудовим договором (контрактом) на посаду заступника сільського голови з питань діяльності виконавчих органів ради у штатному розкладі Виконавчого комітету Степанівської сільської ради з 03 червня 2019 року.
Факт перебування ОСОБА_1 на посаді заступника сільського голови з питань діяльності виконавчих органів Виконавчого комітету Степанівської сільської ради згідно строкового трудового договору (контракту) з працівником від 28 травня 2019 року, укладеного між Виконавчим комітетом Степанівської сільської ради, в особі сільського голови Кузьоми М.М. та позивачем, встановлено постановою Дніпровського апеляційного суду від 17 квітня 2024 року у справі 214/3547/22, яка набрала законної сили. 
Вказаним судовим рішенням задоволено позов ОСОБА_1 та стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі.
За змістом частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.
Пункт 2 частини першої статті 4 КАС України визначає публічно-правовий спір, зокрема, як спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).
Отже, до справ адміністративної юрисдикції віднесені публічно-правові спори, ознакою яких є не лише спеціальний суб`єктний склад, але і їх виникнення з приводу виконання чи невиконання суб`єктом владних повноважень публічно-владних управлінських функцій.
Пункт 2 частини першої статті 19 КАС України визначає, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.
Відповідно до пункту 17 частини першої статті4 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
Відтак, зміст поняття «публічна служба» охоплює поняття державної служби та служби в органах місцевого самоврядування.
Проходження публічної служби - це процес діяльності особи на посадах, які вона обіймає, починаючи від моменту призначення на відповідну посаду та завершуючи припиненням публічної служби, із сукупністю всіх обставин і фактів, які супроводжують таку діяльність. Оскільки така професійна діяльність нерозривно пов`язана з отриманням оплати (винагороди) за роботу, яку особа виконує на відповідній посаді, то правовідносини, пов`язані з нарахуванням, виплатою, утриманням, компенсацією, перерахунком заробітної плати, компенсацій, грошової допомоги під час виконання такою особою своїх посадових обов`язків, є одним з елементів проходження публічної служби, а під час звільнення з публічної служби - одним з елементів припинення такої служби.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.
Посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету (частина перша статті 2 вказаного Закону).
Статтею 10 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» передбачено, що прийняття на службу в органи місцевого самоврядування здійснюється на посаду голови та заступників голови районної, районної у місті, обласної ради, заступника міського голови - секретаря Київської міської ради, секретаря сільської, селищної, міської ради, голови постійної комісії з питань бюджету обласної, Київської та Севастопольської міських рад шляхом обрання відповідною радою. 
Степанівська сільська рада Херсонського району Херсонської області була органом місцевого самоврядування, що представляла територіальну громаду села та здійснювала від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» та іншими законами України, у межах повноважень, визначених чинним законодавством, і приймала від її імені рішення.
Відповідно до матеріалів справи ОСОБА_1 обіймав посаду заступника сільського голови з питань діяльності виконавчих органів Виконавчого комітету Степанівської сільської ради Херсонського району Херсонської області.
Степанівську сільську раду Херсонського району Херсонської області, згідно рішення Херсонської міської ради №10 від 11 грудня 2020 року «Про реорганізацію сільських, селищних рад (розформованих територіальних громад) шляхом приєднання до Херсонської міської ради», було приєднано до Херсонської міської ради шляхом реорганізації. Тобто, на теперішній час правонаступником Виконавчого комітету Степанівської сільської ради є Виконавчий комітет Херсонської міської ради.
Отже, позивач обіймав посаду в органі місцевого самоврядування, у зв`язку із чим цей спір не є трудовим спором приватного характеру, а стосується проходження публічної служби.
Оскільки публічна служба є різновидом трудової діяльності, відносини публічної служби як окремий різновид трудових відносин існують на стику двох галузей права - трудового та адміністративного, то правовідносини, пов`язані з прийняттям на публічну службу, її проходженням та припиненням, регламентуються нормами як трудового, так і адміністративного законодавства, а спори, які виникають з таких правовідносин, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.
Вказаний правовий висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 22 серпня 2018 року у справі № 766/10783/16-ц (провадження № 14-278цс18) та від 05 червня 2019 року у справі№ 754/15544/17-ц (провадження № 14-202цс19).
Враховуючи, що позивач до звільнення проходив публічну службу, спір щодо стягнення компенсації за невикористану відпустку під час проходження ним такої служби, є публічно-правовим і тому такі вимоги мають розглядатися за правилами адміністративного судочинства. 
Така вимога має розглядатися за правилами адміністративного судочинства, зокрема і тоді, коли вона заявлена окремо від вимоги, пов`язаної безпосередньо з проходженням публічної служби та звільненням з цієї служби. 
Зазначене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 661/3699/16-ц (провадження № 14-388цс18).
Суд першої інстанції не звернув уваги, що даний спір є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки він виник у зв`язку з проходженням ОСОБА_1 публічної служби, а тому помилково розглянув позовну заяву в порядку цивільного судочинства.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Відповідно до частини першої статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.
Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги (частина друга статті 377 ЦПК України).
З огляду на вищенаведене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
При цьому, згідно частини четвертої статті 377 ЦПК України, у разі закриття судом апеляційної інстанції провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 цього Кодексу суд, за заявою позивача, в порядку письмового провадження постановляє ухвалу про передачу справи до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд такої справи, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. У разі наявності підстав для підсудності справи за вибором позивача у його заяві має бути зазначено лише один суд, до підсудності якого відноситься вирішення спору.
Згідно статті 256 ЦПК України, якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Суд апеляційної або касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.
На підставі викладеного, колегія суддів роз`яснює позивачу ОСОБА_1 право, протягом десяти днів з дня отримання цієї ухвали, звернутися до Херсонського апеляційного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Керуючись статтями 255,256,367, 368, 374, 377, 381, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 30 грудня 2025 року скасувати.
Провадження у цивільній справі №766/8759/25 за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Херсонської міської ради про стягнення грошової компенсації за невикористану відпустку закрити.
Повідомити позивача ОСОБА_1 , що даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.
Роз`яснити ОСОБА_1 право, протягом десяти днів з дня отримання цієї ухвали, звернутися до Херсонського апеляційного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий Л.А.Приходько 

Судді: В.О.Бездрабко

С.В.Радченко