Справа № 740/6543/25 
Провадження № 2/740/441/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2026 року      місто Ніжин 

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області у складі:
головуючої судді Роздайбіди О.В.,
при секретарі Дьоміній Н.А., Ісаєнко А.М., 
за участю:
позивачки - ОСОБА_1 ,
представника позивачки - адвоката Мохира Д.В.,
відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ніжині в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, - Міністерство оборони України, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,
встановив:
17 листопада 2025 року Мохир Д.В. , який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом з вимогою про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_4 з ОСОБА_1 однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_1 , у період з 12.01.2012 по 13.10.2024 року.
Позов обґрунтовано тим, що з січня 2012 року до 13 жовтня 2024 року позивач проживала в цивільному шлюбі з ОСОБА_4 у будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Весь цей період вони проживали разом як чоловік та дружина, вели спільне господарство, у них був спільний бюджет, разом відпочивали та планували в майбутньому офіційно оформити свої стосунки. У зв`язку із повномасштабним вторгненням російських військ на територію України, її цивільного чоловіка - ОСОБА_4 24.05.2024 було призвано на військову службу під час мобілізації, останній проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді механіка відділення технічного обслуговування автомобільної техніки взводу матеріально-технічного забезпечення 3 стрілецького батальйону. 25.10.2024 ОСОБА_1 надійшло сповіщення про те, що її цивільний чоловік зник безвісти 23.10.2024 під час виконання бойового завдання. Встановлення факту проживання однією сім`єю позивачці необхідно для отримання грошового забезпечення, яке передбачене та гарантоване державою, а також надасть їй можливість та дозволить на законних підставах звертатися до Збройних Сил України та інших уповноважених органів щодо розшуку безвісти зниклого військовослужбовця.
Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 24 листопада 2025 року провадження у справі відкрито, призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 11 грудня 2025 року за результатами підготовчого провадження справу призначено до судового розгляду по суті.
05 грудня 2025 року представник ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_10. через «Електронний суд» надав суду пояснення по справі, в яких просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Зазначає, що позивач вказує, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 мали взаємні права та обов`язки, спільно вели господарство, в результаті чого вони проживали з 12.01.2012 по 13.10.2024, майна за цей час ніякого не набули. Тобто, на його думку, ведення сімейного господарства не підтверджено. Будь-яких доказів того, що позивачка та зниклий безвісти набули за час спільного проживання майно за спільні кошти, ОСОБА_1 не надала. Доводи позивачки обмежуються лише констатацією факту щодо проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 12.01.2012 по 13.10.2024 за спільні кошти або звернення із заявами до певних органів, які зі слів сусідів (знайомих) та самої позивачки робили самі по собі певні висновки, хоча не мали на це жодного права, чим перевищили свої повноваження. Сам по собі факт перебування ОСОБА_4 та ОСОБА_1 у близьких стосунках, які також не підтверджені, не може свідчити про те, що особи проживали в зазначений період однією сім`єю, оскільки позивачу необхідно надати докази ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та витрат, придбання майна в інтересах сім`ї. Довідки про місце реєстрації, декларація про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу фотографії та фотографії з месенджерів, довідки органів місцевого самоврядування не можуть свідчити про факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та не можуть бути визначальними у вирішенні цього питання. Позивач не надала ніяких підтверджень щодо взаємного утримання житла. Показання свідків зі сторони позивача на підтвердження того, що сторони проживали однією сім`єю у вказаний період не слід брати до уваги, оскільки пояснення носять узагальнений характер, стосуються здебільшого констатації факту сумісного проживання сторін з 12.01.2012 по 13.10.2024 та не підтверджують наявності усталених відносин, які притаманні подружжю. Вважає, що ОСОБА_1 не надала належних та допустимих доказів на підтвердження факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Мохир Д.В. підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити. Позивачка в силу вад свого здоров`я, після перенесених інсультів, пояснила, що вони проживали з ОСОБА_4 більше 10 років, як чоловік і дружина, хоч він і був молодший за неї на 14 років. Проте їх відносини були саме, як чоловіка і дружини. Проживали постійно в її будинку, побут був спільний, права і обов`язки теж.
Відповідач ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що визнає факт спільного проживання його брата та ОСОБА_1 однією сім`єю, хоча вони офіційно не перебували в шлюбі, однак завжди були разом, вели спільний побут та господарство, підтримували один одного, спільно брали участь в утриманні житла, його ремонті. На вид це було подружжя, сім`я, з усіма обов`язками притаманному чоловіку і дружині.
Представник третьої особи - ІНФОРМАЦІЯ_5 - ОСОБА_10. в судове засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та електронного підпису в системі «Електронний суд» не вийшов з не визначених причин. Заяв про відкладення до суду не надходило.
Свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у судовому засіданні, що які будучи попередженими про відповідальність за завідомо неправдиві показання, дали аналогічні пояснення та повідомили суду, що вони проживають по сусідству з ОСОБА_1 вже багато років та стверджують, що ОСОБА_4 з позивачкою окрім спільного проживання, мали спільний побут, разом поралися на городі, спільним коштами робили ремонт в будинку, спільно харчувалися, мали спільний бюджет. Жили ,як подружжя. Про те чи зареєстрований їх шлюб не цікавилися. Спільних дітей не мали, ОСОБА_4 був набагато молодший, проте більше 10 років постійно проживав з ОСОБА_1 . Свідок ОСОБА_5 зауважив, що деякий період винаймав у них кімнату і бачив, що вони як пара мають взаємні права і обов`язки подружжя. Готували разом їсти, прибирали в будинку, обробляли город, спільно брали участь у веденні господарства. Відбували разом застілля, святкували дні народження, приймали гостей. Бюджет також був спільний, так як сплачував гроші за оренду то ОСОБА_4 , то ОСОБА_1 . 
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та відповідача, свідків та з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що відповідно до довідки № 1958 від 28.08.2025, виданої Виконавчим комітетом Ніжинської міської ради Чернігівської області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала разом зі своїм цивільним чоловіком - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 30).
Згідно з актом про фактичне проживання фізичної особи від 28 серпня 2025 року вбачається, що ОСОБА_1 проживала однією сім`єю разом з ОСОБА_4 без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , що також підтверджується підписами свідків - ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 (а.с. 29).
Даний факт також підтверджується випискою по картковому рахунку ОСОБА_1 (а.с. 26-28).
З копії сповіщень сім`ї: № 623 від 25.10.2024, № 360 від 26.10.2024, № 1427 від 06.09.2025, № 574 від 08.09.2025 убачається, що солдат ОСОБА_4 зник безвісти 23.10.2024 під час бойового завдання поблизу міста Селидове Покровського району Донецької області (а.с. 11).
Вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 06 квітня 2015 року та від 14 квітня 2024 року підтверджується місце проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 . 
Крім того, до матеріалі додано товарні чеки на мастило від 22.04.2021 року та на очисник карбюратора від 17.07.2022, гарантійні талони на шліфмашинку, дрель ударну, що свідчить про спільні покупки (а.с. 31, 32, 35).
Таким чином, встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки як чоловік та жінка.
Ці обставини беззаперечно визнав в судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 , який доводиться рідним братом ОСОБА_4 , що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження та копіями свідоцтв про народження (а.с. 33, 34, 83-86). Отже, у суду не виникає обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин, а тому на підставі ч. 1 ст. 82 ЦПК суд вважає їх доведеними.
Надаючи оцінку доводам учасників справи, суд виходить з такого.
Відповідно до п. 1 ст. 6 та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 1950), кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.
Кожен, чиї права і свободи, викладені в цій конвенції, порушуються, має право на ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Предметом доказування при розгляді справ про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, передусім є сукупність обставин, що є згідно із законом основними ознаками сім`ї: спільне проживання, пов`язаність спільним побутом, наявність взаємних прав та обов`язків, які визначені ч. 2 ст. 3 СК України.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано, що обов`язковими умовами для визнання особи членом сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки.
Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема, докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю. Факт спільного проживання, сам по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю. Подібні висновки містяться у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09 квітня 2020 року у справі № 180/2536/18 (провадження № 61-18579св19), від 09 червня 2021 року у справі № 346/5702/18 (провадження № 61-17111св20).
У відповідності до Хартії прав сім`ї, сім`я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя. Альтернативою шлюбу є конкубінат, тобто фактичне спільне проживання жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу. Жінка та чоловік мають на це право і відповідно право на повагу до свого вибору з боку держави та суспільства.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 2 СК України Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання.

Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та (або) майнові відносини між іншими членами сім`ї, визначеними у ньому.
Згідно зі ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Виходячи з аналізу вказаної норми СК, сім`єю є соціальна група, яка складається з людей, які зазвичай перебувають у шлюбі, їхніх дітей (власних або прийомних) та інших осіб, поєднаних родинними зв`язками з подружжям, кровних родичів, і здійснюють свою життєдіяльність на основі спільного економічного, побутового, морально-психологічного укладу, взаємної відповідальності тощо.
Статтею 21 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.
Згідно зі ст. 27 СК України державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства.
Державна реєстрація шлюбу засвідчується Свідоцтвом про шлюб, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України.
Поняття «проживання однією сім`єю» та «член сім`ї» не є тотожними.
Особа може бути близьким родичем спадкодавця, тобто відноситися до членів сім`ї, проте не проживати з ним однією сім`єю.
Центральною ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем.
Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.
Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно.
Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всіх ознак, що притаманні наведеному визначенню.
Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства.
Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.
Доказів того, що у період спільного проживання без реєстрації шлюбу позивач або ОСОБА_4 перебували у будь-якому іншому шлюбі не надано.
Частиною 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Крім того, у ч. 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Таким чином, досліджені судом докази та покази свідків свідчать про достовірність того факту, що позивачка з січня 2012 року по жовтень 2024 року з ОСОБА_4 спільно проживали однією сім`єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, та були пов`язані спільним побутом.
Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-82, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, - 
ухвалив:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, - Міністерство оборони України, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу - задовольнити.
Встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, в період з січня 2012 року по жовтень 2024 року.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків в матеріалах справи відсутній. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено тільки вступну і резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Повний текст рішення складено 13 лютого 2026 року.

Суддя О.В. Роздайбіда