Справа № 465/7023/25 Головуючий у 1 інстанції: Рудаков Д.І. 
Провадження № 33/811/265/26 Доповідач в 2-й інстанції: Урдюк Т. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., з участю захисника Сахнюка О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника Сахнюка О.В. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності,  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 03 лютого 2026 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в дохід держави, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп. із позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 коп.
Згідно з постановою, ОСОБА_1 , 05.08.2025 року о 00 год. 40 хв. у м. Львові на вул. Антоновича, 128, керував транспортним засобом "Ford Kuga", д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення координації рухів, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого порядку водій відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погоджуючись із рішенням судді першої інстанції, захисник Сахнюк О.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 03.02.2026, провадження по справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.
В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що постанова є незаконною та необґрунтованою.
Апелянт вказує, що з відеозапису вбачається як автомобіль в якому на місці водія сидів та грівся ОСОБА_1 був припаркований біля бордюру, а не на проїзній частині дороги. Доказів поперднього руху автомобіля не надано, а тому стверджувати про набуття ОСОБА_1 статусу водія і як наслідок обов`язку пред`явити документи чи пройти огляд не виникло.
З матеріалів справи вбачається, що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння було проведено з порушенням встановленого порядку, його проведення без надання можливості пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу та за відсутності відмови від проходження такого огляду.
Вважає, що матеріали справи не містять доказів вини ОСОБА_1 .
У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про час та місце його проведення, не з`явився. Захисник Сахнюк О.В., який брав участь в розгляді апеляційної скарги в режимі відеоконференції, не заперечував щодо розгляду апеляційної скарги без участі ОСОБА_1 .
За таких обставин, з урахуванням вимог ч. 6 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги у відсутності ОСОБА_1 .
У суді апеляційної інстанції захисник Сахнюк О.В. апеляційну скаргу підтримав, просив її задоволити. У додаткових поясненнях до апеляційної скарги захисник зазначив, що відеозапис розпочинається з того моменту, як автомобіль стоїть припаркованим, ОСОБА_1 повідомив поліцейським, що не керував автомобілем, офіційна пропозиція огляду на стан сп`яніння за відсутності доказів про набуття статусу водія, відбулась не в місці первинного виявлення ОСОБА_1 та автомобіля, а у райвідділі поліції, що є порушенням порядку проведення огляду.
Заслухавши виступ захисника Сахнюка О.В., перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.
Так, пунктом 2.5 Правил дорожнього руху встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Разом з тим, ст. 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Тобто об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у випадку невиконання водієм вимог п. 2.5 ПДР полягає у відмові особи, яка здійснювала керування транспортним засобом та якій працівник поліції висловив вимогу пройти огляд на стан сп`яніння, пройти такий огляд.
Відповідно до ст. 2, 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 9 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція №1452/735) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
З протоколу серії ЕПР1 № 412780від 05.08.2025 року (а.с. 1) вбачається, що такими ознаками у ОСОБА_1 були: запах алкоголю із порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення координаії рухів. 
З огляду на наведені ознаки, у поліцейського виникли підстави вважати, що водій ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, наслідком чого стала вимога поліцейського до ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння.
Наявним у матеріалах справи відеозаписом з камер спостереження патрульних підтверджується, що працівники поліції під`їхали до транспортного засобу марки «Ford Kuga», номерний знак НОМЕР_1 , за кермом якого перебував ОСОБА_1 , на місці пасажира сидів чоловік у військовій формі. Працівник поліції зробив зауваження ОСОБА_1 , що він рухався по зустрічнй смузі руху та зупинився з порушенням. Працівник поліції з`ясував чи є ОСОБА_1 військовим, оскільки керував службовим автомобілем, та з`ясовувував, хто дозволив йому сісти за кером службового авто, і чоловік, який був пасажиром, як згодом вияснилось на прізвище ОСОБА_2 , вказав, що саме він дозволив ОСОБА_1 керувати автомобілем. Працівники поліції неодноразово вказували ОСОБА_1 надати документа та представитись, але останній не виконував вказівок працівників поліції, не реагував на зауваження. Поліцейський роз`яснив, що у випадку такої поведінки водій буде затриманий та доставлений до відділення поліції для встановлення особи, що в подальшому і було зроблено. У відділенні поліії після встановлення особи водія, працівник поліції пред`явив вимогу про проходження огляду за допомогою приладу «Драгер», або в медичному закладі, але ОСОБА_1 заперечував факт керування. Поліцейські неодноразово пред`являли вимогу ОСОБА_1 про проходженя огляду на стан алкогольного спяніння, але останній не виконував вимоги працівників поліції, не погоджувався проходитии огляд, постійно заперечуав факт керування. Внаслідок неодноразової відмови ОСОБА_3 від огляду на стан алкогольного спяніння, як за допомогою приладу «Драгер» так і в медичному закладі, працівник поліції склав протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Таким чином, відмовляючись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про відсутність доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом апеляційний суд до уваги не бере, оскільки з наявного у матеріалах справи відеозапису вбачається, що ОСОБА_4 перебував на місці водія, двигун був увімкненний на передньому сидінні був також пасажир, який вподальшому ствердив, що він дозволив ОСОБА_1 сісти за кермо службового авто, відтак ОСОБА_1 є суб`єктом відповідності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не заслуговуть на увагу і доводи захисника про те, що було порушено порядок проведення огляду, оскільки перша вимога про проходження огляду була предвлена не на місці зупинки транспорнто засобу, а у відділенні поліції, оскільки такі спростовуються наявним у матеріалах справи відеозаписом, з якого вбачається, що вперше працівнки поліції після зазначення ознак сп`яніння у ОСОБА_1 пред`явив вимогу про проходження огляду на місці за допомогою приладу «Драгер», однак ОСОБА_1 не реагував на вимогу поліцейського, уникнув чіткої відповіді (час на відео 01:08:58, clip12), відтак дані доводи захисника є безпідставними. 
Наявний у справі протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а також вимогам, передбаченим Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, містить усі необхідні реквізити та є належним і допустимим доказом.
Апеляційний суд вважає здобуті у справі докази є належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 та у ході апеляційного розгляду апеляційним судом не отримано даних, які б свідчили про незаконність дій працівників поліції та невідповідність їх дій вимогам «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 оскаржував дії працівників поліції щодо складання відносно нього протоколу. Доказів неправомірної поведінки працівників поліції чи інших доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до нього матеріали справи не містять.
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.
Таким чином, наявні у справі докази, яким суддя першої інстанції надав належну оцінку, у своїй сукупності поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, за ч. 1 ст. 130 КУпАП та узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпційфакту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).
При обранні ОСОБА_1 адміністративного стягнення суддя районного суду в оскаржуваній постанові в повній мірі врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь її вини, та наклав адміністративне стягнення у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП в межах безальтернативної санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
При розгляді справи суддею першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.
Ураховуючи наведене, порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час апеляційного перегляду, оскаржувана постанова судді є законною, обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 03 лютого 2026 року, якою  ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, апеляційну скаргу захисника Сахнюка О.В. - без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду       Урдюк Т.М.