ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/48721/24 Головуючий у 1 інстанції - Кочанова П.В. Суддя-доповідач - Василенко Я.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого Василенка Я.М.,
суддів Ганечко О.М., Кузьменка В.В., 
за участю секретаря Фищук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 01.12.2025 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив: 
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, що виразилось у відмові провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019 у розмірі 90% грошового забезпечення, а також у припиненні виплати щомісячної доплати, визначеної постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019 у розмірі 90% грошового забезпечення, а також поновити нарахування та виплату з 01.07.2021 щомісячної доплати у розмірі 2000 гривень, визначеної постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб».
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 01.12.2025 закрито провадження в адміністративній справі №320/48721/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, що виразилось у припиненні виплати щомісячної доплати, визначеної постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021№ 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві поновити нарахування та виплату з 01.07.2021 щомісячної доплати у розмірі 2000 гривень, визначеної постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб». 
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її, як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права, та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв`язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 13 ст. 10, ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою з тим же предметом, з тих же підстав та до тієї ж сторони, яка вже була розглянута в межах справи №320/19087/23, по якій є остаточне рішення суду, яке набрало законної сили.
Апелянт у своїй скарзі зазначає, що суд першої інстанції помилкового дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі, оскільки позовні вимоги даного позову не є тотожними з вимогами визначеними у справі № 320/19087/23.
Колегія суддів вважає доводи апелянта частково обґрунтованими та частково не погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. 
Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю. 
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо: є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. 
Згідно з позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11.04.2018 у справі № 11-257заі18, тотожними визнаються позови, у яких збігаються сторони, предмет і підстава, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників адміністративного процесу, вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.
Тобто, необхідною правовою підставою для закриття провадження у справі на підставі п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України є одночасна сукупність наступних умов: тотожність спору (підстави, предмет позову та сторони співпадають); наявність постанови чи ухвали, якими завершено розгляд справи; набрання судовим рішенням в іншій справі законної сили.
При цьому, позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави і предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників справи, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.
Підстава позову - це ті обставини і норми права, які дозволяють особі звернутися до суду, а предмет позову - це матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, стосовно яких він просить ухвалити судове рішення.
Визначаючи підстави позову як елемент його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого порушеного (на його погляд) права, проаналізувати та викласти свій висновок в судовому рішенні.
Колегією суддів встановлено, що 16.07.2021 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 "Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб" (далі також - Постанова № 713), якою, зокрема, вирішено установити з 01.07.2021 особам, яким призначено пенсію до 01.03.2018 відповідно до Закону №2262-ХІІ (крім військовослужбовців строкової служби), до розмірів їх пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону станом на 01.03.2018, щомісячну доплату в сумі 2 000,00 грн., яка враховується під час подальших підвищень розмірів пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону.
З 01.07.2021 на підставі Постанови № 713 до пенсії позивача встановлено щомісячну доплату в сумі 2 000,00 грн.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.06.2021 у справі № 640/22437/20:
- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві в частині здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2016 у розмірі 70 відсотків від грошового забезпечення (13 996,13 грн.);
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити з 01.01.2016 перерахунок та виплату основного розміру пенсії ОСОБА_1 в розмірі 90 відсотків від відповідної суми прирівняного грошового забезпечення 13 996,13 грн., зазначеного в довідці про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ від 14.03.2018 №22/6-3919, з урахуванням фактично виплачених сум.
Після перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2016 на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.06.2021 у справі № 640/22437/20 у жовтні 2021 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві прийнято рішення про позбавлення ОСОБА_1 щомісячної доплати, передбаченої Постановою № 713.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 16.01.2024 у справі № 320/19087/23, яке набрало законної сили 16.02.2024, адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено: 
- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 з 01.07.2021 щомісячної доплати у розмірі 2000 гривень до пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб»; 
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити ОСОБА_1 з 01.07.2021 нарахування щомісячної доплати у розмірі 2000 гривень до пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» та здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених сум.
На виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 16.01.2024 у справі № 320/19087/23 виплату щомісячної доплати, передбаченої Постановою № 713, позивачу відновлено.
В подальшому, рішенням Київського окружного адміністративного суду від 01.04.2024 у справі №640/22455/21: 
- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 в проведенні перерахунку та виплаті пенсії з 01.12.2019 на підставі довідки Департаменту персоналу МВС, виданої станом на листопад 2019 року; 
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві з 01.12.2019 перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 на підставі довідки Департаменту персоналу МВС від 14.05.2021 № 22/6-1985, виданої станом на листопад 2019 року, з урахуванням раніше виплачених сум.
Після перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019 на виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 01.04.2024 у справі №640/22455/21 у травні 2024 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві прийнято рішення про позбавлення ОСОБА_1 щомісячної доплати, передбаченої Постановою №713.
Колегія суддів звертає увагу, що позивач у своїй позовній заяві зауважує, що щомісячну доплату, передбачену Постановою №713, він отримував з 01.07.2021 по травень 2024 року включно.
Отже, дослідивши зміст позовних вимог, предмет та підстави позову у справі № 320/19087/23 та у справі № 320/48721/24 колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про закриття провадження на підставі пункту 4 частини 1 статті 238 КАС України в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, що виразилось у припиненні виплати щомісячної доплати, визначеної постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021№ 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві поновити нарахування та виплату за період з 01.07.2021 по травень 2024 року включно щомісячної доплати у розмірі 2000 гривень, визначеної постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб». 
В той же час, суд першої інстанції помилково закрив провадження у справі щодо таких вимог, починаючи з 01.06.2024, оскільки відсутні підстави вважати даний спір тотожним спору, вирішеному у справі № 320/19087/23, так як такі вимоги у вказаній справі, починаючи з 01.06.2024 не були предметом розгляду.
Колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що питання стосовно доступу особи до правосуддя неодноразово було предметом судового розгляду Європейського суду з прав людини.
Так, Європейський суд з прав людини у своїй практиці наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження. Для ЄСПЛ природа перешкод у реалізації права на доступ до суду не має принципового значення.
З тексту ст. 6 Конвенції прямо випливає, що доступність правосуддя є невід`ємним елементом права на справедливий суд. У рішенні по справі «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975, ЄСПЛ дійшов до висновку, що сама конструкція ст. 6 Конвенції була би безглуздою та неефективною, якби вона не захищала право на те, що справа взагалі буде розглядатися. У рішенні по цій справі Суд закріпив правило, що ч. 1 ст. 6 Конвенції містить у собі й невід`ємне право особи на доступ до суду.
Таким чином, зміст права на захист полягає в тому, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.
Відповідно до вимог ст. 8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Так, у справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
У рішенні по справі Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
З аналізу вищевикладеного вбачається, що позивач фактично був позбавлений гарантованого Конституцією України, законами та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод права на доступ до правосуддя, що полягає у безперешкодному отриманні судового захисту. Інакший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватись як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод
Відтак, враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про закриття провадження у даній справі в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, що виразилось у припиненні виплати з 01.06.2024 щомісячної доплати, визначеної постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021№ 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві поновити нарахування та виплату з 01.06.2024 щомісячної доплати у розмірі 2000 гривень, визначеної постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб».
Надаючи оцінку всім доводам учасників справи, судова колегія також враховує рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції прийняте судове рішення з частковим порушенням норм процесуального права.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
Апелянт надав до суду належні докази, які частково підтверджують факт незаконності ухвали суду першої інстанції.
В свою чергу, відповідно до п. 4 ч. ст. 320 КАС України неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, є підставою для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 229, 243, 244, 250, 310, 312, 320, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 01.12.2025 в частині закриття провадження в адміністративній справі № 320/48721/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, що виразилось у припиненні виплати з 01.06.2024 щомісячної доплати, визначеної постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021№ 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві поновити нарахування та виплату з 01.06.2024 щомісячної доплати у розмірі 2000 гривень, визначеної постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» - скасувати та направити справу в цій частині до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В іншій частині ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 01.12.2025 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Ганечко О.М. 

Кузьменко В.В.

Повний текст постанови виготовлений 09.04.2026.