ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
8-й під`їзд, Держпром, майдан Свободи, 5, м. Харків, 61022 
тел. приймальня (057) 705-14-14, тел. канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41 
_______________________________________________________________________

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2026 р.	м. Харків	Справа № 922/1852/25	

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Аріт К.В. 
при секретарі судового засідання Христенко І.С.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу 
за позовом 	Комунального підприємства "Харківські теплові мережі", м.Харків 	
до 	Фізичної особи-підприємця Асряна Бабкена Мусайовича, м.Харків (адреса: АДРЕСА_1 ) 	
про 	стягнення 142779,75 грн  	
за участю представників:
позивача - Підгорний Б.Б. (самопредставництво);
відповідача - Данько Л.В. (адвокат, ордер ВІ № 1309522 від 12.06.2025). 

ВСТАНОВИВ:

28.05.2025 року позивач - Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Асряна Бабкена Мусайовича про стягнення заборгованості у розмірі 142779,75 грн, з яких: 139169,18 грн - заборгованість за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії від 01.12.2021 з жовтня 2023 року по березень 2025 року; 194,94 грн - абонентська плата за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії від 01.12.2021 за період з червня 2027 по березень 2025; 3415,63 грн - заборгованість за публічним договором з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності від 01.07.2022 за період з червня 2024 по березень 2025.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 02.06.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №922/1852/25 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними матеріалами.
16.06.2025 року представник відповідача надав до суду заяву про вступ у справу як представника (вх.№14157).
16.06.2025 року представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву, в якому частково заперечує проти позовних вимог (вх.№14159).
У відзиві зазначено, що відповідач частково заперечує проти заявлених позовних вимог Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання, вважає їх незаконними та необґрунтованими.
Відповідач не визнає вимоги щодо стягнення з нього: 139169,18 грн заборгованості за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії від 01.12.2021 з жовтня 2023 по березень 2025; 194,94 грн - абонентської плати за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії від 01.12.2021 з червня 2024 по березень 2025.
Відповідач визнає вимогу щодо стягнення з нього 3415,63 грн. заборгованості за публічним договором з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності від 01.07.2022 за період з червня 2024 по березень 2025, оскільки внутрішньобудинкова система теплопостачання є єдиною системою та позивач зобов`язаний здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових систем будинку в цілому.
В обґрунтування невизнання позову в частині стягнення заборгованості з постачання теплової енергії та абонентської плати зазначає, що надані позивачем докази не підтверджують факту споживання теплової енергії відповідачем та постачання теплової енергії в приміщення відповідача.
Відповідач також зауважує, що у 2012 році відповідно до вимог законодавства звернувся до відповідних органів, отримав технічні умови, дозвіл на розробку проекту та виконання комплексу монтажних робіт по газифікації нежитлових приміщень по вул. Полтавський шлях, 17А з встановленням побутового газового котла для опалення та гарячого водопостачання. Довідкою від 20.09.2012 за № 111 заступником начальника Служби “Теплосбыт» Октябрського филиала КП «Харьковские тепловые сети» Зверевою А.И. (мовою оригіналу) підтверджено, що “...в помещении общей площадью 220,1 м2 по адресу ул.Полтавский шлях, 17А, система централизованого отопления отсутствует” (мовою оригіналу). Після проведення всіх необхідних робіт складений АКТ про прийняття закінченого будівництвом об`єкта системи газопостачання нежитлових приміщень від 20.05.2013, що підтверджує законність встановлення 2-х контурного газового котла для опалення приміщень. Далі, відповідачем з ТОВ “Газорозподільні мережі України” укладений договір розподілу природного газу. 
Таким чином, відповідач вважає що позивачем не доведено факт споживання відповідачем теплової енергії.
За твердженнями відповідача, оскільки позивачем не доведено наявність заборгованості за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії, то й вимоги щодо стягнення заборгованості з абонентської плати за індивідуальним договором також не підлягають стягненню.
16.06.2025 року представник відповідача надав до суду клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження (вх.№14164).
17.06.2025 року представник позивача надав до суду відповідь на відзив (вх.№14314), в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Позивач зазначає, що так як будинок, в якому розташовуються нежитлові приміщення відповідача, опалюється за рахунок надання послуг з теплової енергії, відповідач має нести витрати за теплову енергію, яка витрачається на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання. Відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення мешканців від оплати за централізоване опалення місць загального користування будинку, така оплата вноситься незалежно від наявності автономного опалення.
Також звертає увагу, що для усіх власників об`єктів нерухомого майна, що знаходяться в багатоквартирних житлових будинках встановлені обов`язки оплати теплової енергії на потреби опалення загальнобудинкових потреб будинку.
У відповіді на відзив позивач також зауважував, що визначення та розподіл обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення, визначається за формулами, при обчисленні яких застосовуються вихідні дані, залежно від обставин.
Позивач вважає, що до позовної заяви надані належні та допустимі докази на підтвердження заборгованості відповідача за спожиту теплову енергію, крім того, доказів оплати отриманих послуг чи заперечень щодо наявності боргу за отримані послуги з постачання теплової енергії відповідач не подав, як і не подано ним контррозрахунку. Тому вважає відзив необґрунтованим, а позовні вимоги підтверджені належними доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі.
17.06.2025 року представник позивача надав до суду заперечення на клопотання про перехід до розгляду справи в порядку загального позовного провадження (вх.№14315).
18.06.2025 року представник відповідач надав до суду заперечення на відповідь на відзив (вх.№14462).
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 20.06.2025 року відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про перехід до розгляду справи №922/1852/25 за правилами загального позовного провадження.
23.06.2025 року представник відповідача надав до суду клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження (вх.№14687), в якому просить суд розглядати справу №922/1852/25 у порядку загального позовного провадження.
Крім того, 23.06.2025 року представником відповідача надано до суду клопотання про призначення у справі теплотехнічної експертизи.
25.06.2025 року представник позивача надав до суду заперечення на клопотання про призначення у справі теплотехнічної експертизи (вх.№15065).
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 27.06.2025 року постановлено здійснити перехід до розгляду справи №922/1852/25 за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі, почати підготовче провадження та призначити у справі підготовче засідання на 22.07.2025. 
08.07.2025 року представник відповідача надав до суду заяву, в якій просить проводити судові засідання за присутності представника відповідача - адвоката Данько Л.В. (вх.№15956).
08.07.2025 року представник відповідача надав до суду клопотання про витребування інформації (вх.№15967), в якому просить суд витребувати у Комунального підприємства «Харківське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради належним чином завірені копії інвентаризаційних справ на нежитлові приміщення першого поверху № 26,14,16, антресолі № 24, 25а в літ. “А-5”, нежитлові приміщення №13,14а, 17:-:22 та антресолі № 23а,25 в літ. “А-5” в будинку № 17-А по вулиці Полтавський шлях в м. Харкові та на будинок № 17-А по вулиці Полтавський шлях в м. Харкові.
10.07.2025 року представник відповідача надав до суду заяву, в якій зазначає, що клопотання про призначення судової теплотехнічної експертизи та клопотання про витребування інформації від Комунального підприємства «Харківське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, судове засідання 22.07.2025 року провести без участі відповідача та його представника (вх.№16228).
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 22.07.2025 року прийнято до розгляду клопотання відповідача про призначення судової теплотехнічної експертизи, постановлено вирішити його у наступному підготовчому засіданні, задоволено клопотання відповідача про витребування доказів. Витребувано у Комунального підприємства «Харківське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради належним чином завірені копії інвентаризаційних справ: на нежитлові приміщення першого поверху № 26,14,16, антресолі № 24, 25а в літ. “А-5”, нежитлові приміщення №13,14а, 17:-:22 та антресолі № 23а,25 в літ. “А-5” в будинку № 17-А по вулиці Полтавський шлях в м. Харкові; на будинок № 17-А по вулиці Полтавський шлях в м. Харкові. Відкладено підготовче засідання на 12.08.2025.
11.08.2025 року "Харківське міське БТІ" надало до суду частину витребуваних документів (вх.№18440).
Протокольною ухвалою суду від 12.08.2025 року відкладено підготовче засідання на 26.08.2025 року.
26.08.2025 року представник відповідача надав до суду клопотання про доповнення питань до клопотання про призначення експертизи (вх.№19520).
Протокольною ухвалою суду від 26.08.2025 року продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 02.09.2025 року.
02.09.2025 року представник позивача надав до суду заперечення на клопотання про призначення експертизи (вх.№20028), в яких просити відмовити у задоволенні зазначеного клопотання, та зазначає, що окреслені у клопотанні факти не потребують спеціальних знань у сфері теплотехніки, оскільки можуть бути встановлені на підставі вже наявних у справі доказів, а призначення експертизи спрямоване не на встановлення істотних обставин справи, а на затягування розгляду справи та збільшення процесуальних витрат, що суперечить принципам змагальності та розумності строків судового розгляду. Відповідач не був позбавлений права звернутися до незалежної організації щодо теплових втрат від трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення житлового будинку або провести енергоаудит.
Протокольною ухвалою суду від 02.09.2025 року відкладено підготовче засідання на 24.09.2025 року.
09.09.2025 року представник відповідача надав до суду документи для долучення до матеріалів справи (вх.№20668).
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 24.09.2025 року провадження у справі №922/1852/25 було зупинено, у зв`язку з призначенням судової теплотехнічної експертизи.
26.11.2025 року від ХНДІСЕ ім.Бокаріуса до суду надійшло клопотання експертів про надання додаткових матеріалів та доступу до об`єктів дослідження, необхідних для проведення судової теплотехнічної експертизи № 15216/15217, та повідомлено, що у зв`язку зі значною завантаженістю штатних співробітників ННЦ «ІСЕ», які мають відповідну експертну спеціальність, виконання експертизи №15216/15217 можливе у термін понад 90 календарних днів, просить погодити зазначені строки.
Крім того, експерт зазначав, що направлено рахунок вартості робіт по проведенню експертизи на адресу Асряна Б.М. та просить провести оплату. У разі несплати коштів у термін до сорока п`яти календарних днів експертиза буде знята з провадження без виконання (вх.№1687).
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 02.12.2025 року поновлено провадження у справі для розгляду даного клопотання, призначено судове засідання на 02.12.2025 року, запропоновано сторонам надати на виконання клопотання експерта відповідні документи.
02.12.2025 року представник відповідача надав до суду заяву, в якій повідомив суд, що відповідач на виконання клопотання експертів збирає витребувані документи для надання їх для проведення експертизи. В зв`язку з відсутністю в повному обсязі витребуваних документів станом на дату подачі цієї заяви, просить надати час для підготовки та надання документів суду та відкласти розгляд справи на іншу дату (вх.№27959).
Також, 02.12.2025 року представник відповідача надав до суду заяву, в якій зазначає, що перелік документів, викладений в клопотанні зрозумілий. У зв`язку з військової агресією документи ФОП Асрян Б.М. були вивезені та знаходяться в різних місцях на зберіганні. На теперішній час відповідач на виконання клопотання експертів збирає витребувані документи для надання їх експертам. Гарантує безперешкодний доступ до об`єктів дослідження та належні умови роботи експертів. Оплату за проведення експертизи гарантує. Судове засідання просить провести за відсутності відповідача та його представника (вх.№27998).
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 02.12.2025 року задоволено клопотання експерта. Надано дозвіл на проведення судової теплотехнічної експертизи у строк більш ніж 90 календарних днів (а у разі виникнення можливості, швидше, ніж у зазначений термін). Зобов`язано сторін протягом 30 днів надати до суду необхідні для проведення судової експертизи документи. Провадження у справі №922/1852/25 було зупинено, у зв`язку з призначенням судової теплотехнічної експертизи.
26.12.2025 року представник відповідача надав до суду заяву (вх.№30338), в якій просить суд надати відповідачу 2 (два) тижні для завершення пошуку витребуваних експертами документів.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 30.12.2025 року задоволено заяву Фізичної особи-підприємця Асряна Бабкена Мусайовича про продовження строку на подання витребуваних експертами документів. Продовжено Фізичній особі-підприємцю Асряну Бабкену Мусайовичу строк на подання на подання витребуваних експертами документів на 14 днів - до 19.01.2026 року.
05.01.2026 року суд направив лист до ХНДІСЕ ім.Бокаріуса, яким повідомив, що матеріали справи №922/1852/25 разом з документами, необхідними для проведення судової теплотехнічної експертизи № 15216/15217 будуть направлені до Національного наукового центру "Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С.Бокаріуса" одразу після надходження їх до Господарського суду Харківської області.
26.01.2026 року суд направив лист на адресу відповідача, в якому зазначав, що враховуючи закінчення встановленого судом строку на подання витребуваних документів, Фізичній особі-підприємцю Асряну Бабкену Мусайовичу необхідно повідомити суд про обставини подання/неподання відповідних документів.
05.02.2026 року від відповідача до суду надійшло клопотання (вх.№2940), в якому повідомлено про відсутність у відповідача Асрян Б.М. документів, витребуваних судом за клопотанням експерта.
05.02.2026 року судом направлено лист до "Електронного кабінету" позивача та відповідача про необхідність викликати сторін в судове засідання для вирішення питання щодо поновлення провадження у справі на 10.02.2026.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 10.02.2026 року поновлено провадження у справі та призначено підготовче засідання на 10.02.2026 року.
В підготовчому засіданні 10.02.2026 року судом з`ясовано питання оплати відповідачем експертизи та надання витребуваних експертом документів. Представник відповідача зазначив, що документів не має, експертиза не оплачена. У зв`язку з чим судом знято призначену у справі експертизу з розгляду, про що повідомлено листом експертів. 
Протокольною ухвалою суду від 10.02.2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 17.02.2026 року.
12.02.2026 року представник позивача надав до суду заяву про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції (вх.№3537).
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 13.02.2026 року задоволено заяву позивача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.
17.02.2026 року представник відповідача надав до суду письмові пояснення (вх.№3902), в яких просить суд долучити до матеріалів справи письмові пояснення представника відповідача, розрахунок теплових втрат від ізольованих транзитних трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення житлового будинку, які проходять через нежитлові приміщення 1-го поверху у житловому будинку за адресою: вул. Полтавський шлях, буд.17-А, Акт обстеження № УКС/49 від 27.01.2026 року, заяву про проведення перерахунку від 29.01.2026 року.
Відповідач зазначав, що на замовлення відповідача Асрян Б.М. виконаний Розрахунок теплових втрат від ізольованих транзитних трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення житлового будинку, які проходять через нежитлові приміщення 1-го поверху у житловому будинку за адресою: вул.Полтавський шлях, буд.17-А (далі- Розрахунок). Розрахунок виготовлений ФОП Шевель І.М., кваліфікаційний сертифікат АР № 010574.
Таким чином, відповідач вважає, що сума заборгованості штучно завищена, що підтверджується Розрахунком теплових втрат, погодженим 27.01.2026 КП «ХТМ», оскільки в разі, якщо приміщення не опалюються від централізованої системи опалення, то для Розрахунку тепловтрат треба брати лише транзитні стояки (труби), які проходять через нежитлові приміщення відповідача та по яких йде тепло в інші квартири або нежитлові приміщення.
В судовому засіданні 17.02.2026 року суд, керуючись ч. 5 ст. 233, ч. 2 ст. 207 ГПК України, постановив протокольну ухвалу про прийняття до розгляду письмових пояснень та залишення без розгляду заяви в частині долучення документів як доказів, що надані разом із письмовими поясненнями.
Приписами п.10 ч.2 ст.182 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що у підготовчому засіданні суд, вирішує заяви та клопотання учасників справи.
За приписами чч.1-4 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з пп.2, 3, 6 ч.1 ст.42 ГПК України учасники справи мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб; користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.
В той же час згідно з пп.1, 2, 4, 6 ч.2 ст.42 ГПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.
Відповідно до частин 1, 2 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1)письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3)показаннями свідків.
Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч.1 ст.91 ГПК).
Статтею 80 ГПК України унормовано, що учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
Відповідно до ч.3 ст.80 ГПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.
Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (ч.4 ст.80 ГПК України).
Таким чином, нормами ГПК України встановлено відповідні процесуальні строки на вчинення учасниками справи певних процесуальних дій, зокрема, на подання заяв по суті спору, подання заяв та клопотань, подання доказів.
Отже відповідач зобов`язаний був подати усі наявні у нього докази, пов`язані з предметом спору, разом з першою заявою по суті справи, якою є відзив на позовну заяву.
При цьому, ані у відзиві на позовну заяву, ані у письмових поясненнях, ані в підготовчому засіданні відповідач не повідомляв суд про те, що він не може подати будь-які докази разом з відзивом, з наведенням відповідних причин, з яких такі докази не можуть бути подані у зазначений законом строк, та наданням доказів, які підтверджують, що відповідач здійснив всі залежні від нього дії, спрямовані на отримання вказаних доказів.
Крім того, відповідачем у поданих клопотаннях про долучення доказів взагалі не ставиться питання про поновлення строку на подання таких доказів, як і не надано доказів, які підтверджують, що відповідач та його представник здійснили всі залежні від них дії, спрямовані на отримання та подання вказаних доказів у строк.
Також відповідачем не наведено обґрунтувань, чому він раніше не звертався до відповідних органів для отримання розрахунку, в той час як спірні правовідносини між сторонами тривають вже значний час.
Представником відповідача клопотання про поновлення строку на подання відповідних доказів не заявлялось при розгляді клопотання про долучення доказів.
Відповідно до статей 113, 118 ГПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.
Право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.
Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
В розумінні ст. 119 ГПК України пропущений процесуальний строк може бути поновлений, якщо суд визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Відповідно до ч.1 ст.119 ГПК України законодавець не передбачив обов`язку суду автоматично відновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки у кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було пропущено та чи підлягає він відновленню.
Фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є, по суті, пільгою, яка може застосовуватися як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється суть чіткого встановлення законодавцем кожного з процесуальних строків. Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.10.2018 у справі №5/452/06 та від 21.02.2019 у справі №911/4590/13.
Разом з тим, в аспекті зазначеного суд вважає за доцільне також звернутись до практики Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях вказує на те, що "при застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (рішення у справі "Walchli v. France", заява №35787/03, п. 29, 26.07.2007; "ТОВ "Фріда" проти України", заява №24003/07, п. 33, 08.12.2016).
У будь-якому разі на суд покладено обов`язок надавати оцінку обґрунтованості причин пропуску строку, у тому числі суд має звернути увагу, наскільки швидко й сумлінно діяла сторона при вчиненні відповідної процесуальної дії та мотивувати підстави поновлення цього строку.
Як вже зазначалось вище по тексту вище, відповідач не звертався до суду із клопотанням про поновлення строку на подання доказів ані письмово, ані усно в судовому засіданні.
Згідно з чч.1,3 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Тобто за змістом вищенаведених норм господарського процесу, обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.
Відповідно до ч.8 ст.80 ГПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Велика Палата Верховного Суду виснувала, що поважними визнаються лише обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій (постанова від 08.12.2022 у справі №990/102/22).
Частина 1 статті 43 ГПК України передбачає, що учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.
Згідно з ч.1 ст.2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Однією з засад судочинства в силу приписів ст.129 Конституції України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
При вирішенні клопотання суд також виходить з встановленого ЕСПЛ «принципу правової визначеності» щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення пропущеного процесуального строку без наявності на те передбаченої процесуальним законом поважної причини, що є порушенням права на справедливий суд, визначеним ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Оскільки відповідні докази були подані відповідачем з порушенням процесуального строку, та відповідачем не доведено обставин, що об`єктивно були непереборними, не залежали від волевиявлення відповідача і пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що завадили своєчасно подати до суду докази разом із відзивом, враховуючи відсутність у відзиві повідомлення про намір подати ці докази, а також відсутність клопотання про поновлення строку на подання відповідних доказів, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання відповідача про долучення доказів.
Водночас суд враховує, що позов подано до суду 28.05.2025 року, а відповідач звернувся із клопотанням про долучення доказів 17.02.2025 року, тобто майже через 9 місяців після звернення позивача з позовом до відповідача.
Такі обставини як пропущення відповідачем процесуального строку для подання до суду доказів протягом тривалого проміжку часу та подання їх окремо вказують на недобросовісну реалізацію відповідачем своїх процесуальних прав.
Подібний висновок викладений в постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28.02.2024 року по справі №910/12005/22.
Відповідно до статей 124, 129 Конституції України, статей 7, 13 ГПК України основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Таким чином, суд, зважаючи на норми наведеного вище законодавства, дійшов висновку щодо відсутності підстав для прийняття до розгляду відповідних доказів через пропущення процесуального строку, встановленого законом, адже відповідач не довів наявність тих обставин, що об`єктивно були непереборними, не залежали від волевиявлення відповідача і пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що завадили своєчасно подати до суду докази разом із відзивом, а також за відсутності клопотання про поновлення пропущеного строку.
Представник позивача у судовому засіданні 17.02.2026 року підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні 17.02.2026 року проти позову заперечував та просив у його задоволенні відмовити.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, заслухавши представників сторін, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. 
Відповідач Фізична особа-підприємець Асрян Бабкен Мусайович згідно з договором купівлі-продажу нежитлових приміщень від 17.11.2017 є власником нежитлових приміщень 1-го поверху № 13, 14а,17-:-22 та антресолі № 23а, 25, загальною площею 220,5 кв.м в житловому будинку літ. «А-5» за адресою вул. Полтавський шлях, 17-А в м. Харкові та власником нежитлових приміщень відповідно до договору купівлі-продажу від 28.04.2004 першого поверху № 14, 14а,16,26, антресолі № 24, 25а загальною площею 219 в житловому будинку літ «А-5» за адресою вул. Полтавський шлях, 17-А в м. Харкові.
Вищезазначені нежитлові приміщення розташовані в будинку з централізованою системою опалення, теплопостачання якого здійснює КП “Харківські теплові мережі”. Система опалення зазначених приміщень є невід`ємною частиною централізованої системи опалення будинку в цілому.
Постачання теплової енергії на потреби опалення у житлові будинки та об`єкти соціальної сфери позивач здійснює на підставі розпоряджень Харківського міського голови про початок та кінець опалювальних сезонів, а постачання гарячої води – цілодобово, вказані розпорядження є публічною інформацією та розміщені в загальному доступі на сайті Харківської міської ради.
Факт споживання відповідачем теплової енергії на потреби опалення приміщень підтверджується актами № 176/285 від 24.10.2023; № 176/1038 від 24.03.2024; № 176/1476 від 23.10.2024 про підключення та відключення опалення на початку та наприкінці опалюваного сезону 2023-2024 до будівель в цілому. Вищезазначені акти на підключення та відключення опалення підписані та скріплені печатками уповноважених представників КП «Харківські теплові мережі» та балансоутримувача будинку.
Будинок за зазначеною адресою не обладнаний приладом обліку, нарахування за послугу з постачання теплової енергії здійснюється Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018р. № 315(далі Методика розподілу).
Відповідно до загальних положень Методики розподілу Методика встановлює порядок розподілу між споживачами спожитих у будівлі/будинку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання (далі - комунальні послуги), обсяг споживання яких визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково у разі його (їх) відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати, та послуги з централізованого водовідведення, обсяг споживання якої визначається відповідно до обсягу споживання інших комунальних послуг.
Розподіл між споживачами загального обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на опалення здійснюється відповідно до розділів III, IV цієї Методики.
Надання послуги з постачання теплової енергії за індивідуальним договором На підставі частини 5 статті 13 Закону України “Про житлово-комунальні послуги”, Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 № 830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 №1022) та Правил надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 № 1182 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 № 1023), на офіційному сайті КП «Харківські теплові мережі» www.hts.kharkov.ua в мережі Інтернет 31.10.2021 було розміщено індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії (далі – Договір).
Зазначений договір є публічним договором приєднання, який набрав чинності з 01 грудня 2021 року. Даний договір укладений з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України.
Згідно зі статтею 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором, який є публічним договором приєднання, складається з:
- плати за послуги, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначено відповідно до законодавства;
- плати за абонентське обслуговування, граничний розмір якої визначається Кабінетом Міністрів України.
Оскільки, нежитлові приміщення за адресою: м. Харків, вул. Полтавський шлях, 17-А знаходяться в контурі житлового будинку, починаючи з 01.12.2021 надання послуги з постачання теплової енергії відповідачу за цією адресою здійснюється на підставі індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії.
Відповідно до положень пункту 51 Договору цей договір набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності.
Відповідно до п. 4 Договору фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послуги, факт отримання послуги.
Таким чином, факт отримання відповідачем послуги з постачання теплової енергії у опалювальний період 2023-2024 - є фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору).
Факт отримання теплової енергії підтверджується актами про підключення та відключення опалення на початку та наприкінці опалюваного сезону 2023-2024 р.р.
Відповідно до п. 5 Договору виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.
Відповідно до п. 32 Договору плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно.
Згідно п.33. Договору, виконавець формує та надає рахунок на оплату спожитої послуги споживачу не пізніше ніж за десять днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу.
Рахунок надається на паперовому носії. На вимогу або за згодою споживача рахунок може надаватися в електронній формі, у тому числі за допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживачів.
Відповідно до п.34 Договору споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.
Відповідачу направлялися рахунки-фактури за спожиту теплову енергію.
Таким чином, за розрахунком позивача, заборгованість за Індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії складає 139169,18 грн, яка утворилась за період з жовтня 2023 року по березень 2025 року.
Відповідно до п. 30 Договору споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з плати за послугу, плати за абонентське обслуговування.
Відповідачу направлялися рахунки-фактури.
За розрахунком позивача, заборгованість з абонентської плати за Індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії складає 194,94 грн за період з червня 2024 року по березень 2025 року.
Також, з 1 липня 2022 року набрав чинності публічний договір з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності та публічний договір з технічного, який опублікований на офіційному сайті КП “Харківські теплові мережі” в мережі Інтернет www.hts.kharkov.ua 01 червня 2022 року.
Відповідно до положень пункту 30 Договору цей договір набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності.
Відповідно до п. 4 Договору фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема шляхом оплати рахунка, отриманого від Виконавця послуги, або фактичного отримання послуги.
Факт отримання відповідачем послуги підтверджується актами включення та відключення до джерела теплової енергії (додаються). Вищезазначені акти підписані та скріплені печатками уповноважених представників КП «Харківські теплові мережі» та балансоутримувача будинку. Крім того у відповідності до умов договору роботи з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання фіксуються актами готовності, в межах позовних вимог таким доказом виконаних робіт є акти готовності системи опалення до опалювального сезону 2024-2025 за № 176/186 від 11.08.2023 та акт № 176/755 від 11.07.2024.
Відповідно п. 5 виконавець зобов`язується надати споживачу послуги з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньо будинкових систем теплопостачання, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплатити виконавцю надані послуги затвердженою вартістю в строки та умови зазначені цим Договором.
Відповідно до п.6 технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем теплопостачання проводиться відповідно до переліку адрес будинків, зазначених у Додатку 1, та включає комплекс робіт, які визначені на підставі Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76, Примірного переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків, споруд, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 10.08.2004 № 150.
Відповідно до п. 13 Договору розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги сплачується споживачем виконавцю щомісяця. Початок і закінчення розрахункового періоду завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно.
Відповідачу направлялися рахунки-фактури за послуги з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду .
Таким чином, за розрахунком позивача, заборгованість з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності складає 3415,63 грн, яка утворилась за період з липня 2024 по березень 2025.
Як стверджує позивач, загальна сума, що підлягає стягненню з відповідача, складає 142 779, 75 грн, з яких:
- 139169,18 грн - заборгованість за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії від 01.12.2021 з жовтня 2023 року по березень 2025 року;
- 194,94 грн - абонентська плата за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії від 01.12.2021 за період з червня 2027 по березень 2025;
- 3415,63 грн - заборгованість за публічним договором з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності від 01.07.2022 за період з червня 2024 по березень 2025.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.
Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Статтями 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Приписами частини 1 статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно зі статтею 1 Закону України "Про теплопостачання" теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.
Відповідно до Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 №1198 (далі - Правила), вказані Правила визначають взаємовідносини між теплопостачальними організаціями та споживачами теплової енергії (пункт 1 Правил).
Пунктом 3 Правил передбачено, що споживач теплової енергії - це фізична особа, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору.
Згідно з пунктом 4 Правил - користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії, укладеного між споживачем і теплопостачальною організацією.
Пунктом 14 Правил передбачений обов`язок споживача укласти з теплопостачальною організацією договір до початку подачі теплоносія до системи теплоспоживання.
Закон України "Про житлово-комунальні послуги" визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.
Статтею 12 цього Закону визначено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.
Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.
Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону (ч.1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Відповідно до п.23 Правил, розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку.
Положення ст.19 Закону України «Про теплопостачання» передбачає обов`язок споживача щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Відповідно до статті 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надання комунальних послуг та надання послуги з управління багатоквартирним будинком здійснюються безперервно, крім часу перерв на: проведення ремонтних і профілактичних робіт згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації і користування, положеннями про проведення поточного і капітального ремонтів та іншими нормативно-правовими актами; міжопалювальний період для систем опалення виходячи з кліматичних умов згідно з нормативно-правовими актами; ліквідацію наслідків аварії.
У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку (ст.25 Закону України «Про теплопостачання»).
При цьому, з аналізу наведених вище положень законодавства вбачається, що забезпечення надання послуг з постачання теплової енергії здійснюється виконавцем безперервно. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними у строки, встановлені договором або законом.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).
Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі з підстав, установлених договором або законом. Тобто припинення зобов`язання на вимогу однієї зі сторін можливе, якщо такі дії вчинені відповідно до вимог закону або передбачені умовами договору.
Разом з цим, на підставі ч.5 ст.13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 №1022) та Правил надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 №1182 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 №1023), на офіційному сайті позивача www.hts.kharkov.ua в мережі Інтернет 31.10.2021 було розміщено індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії.
Зазначений договір є публічним договором приєднання, який набрав чинності з 01.12.2021.
Відповідно до пп.1-3 ч. 5 статті 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.
Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному вебсайті органу місцевого самоврядування та/або на вебсайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.
У разі укладення публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг виконавці комунальних послуг розміщують вимоги до якості відповідних послуг згідно із законодавством та іншу необхідну інформацію для кожного багатоквартирного будинку окремо на офіційному вебсайті органу місцевого самоврядування та/або на власному вебсайті. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування таких вимог у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.
Таким чином, з 01.12.2021 на підставі частини 5 статті 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" у багатоквартирних будинках м. Харкова набрав чинності індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, що надає КП "Харківські теплові мережі", та який є публічними договорами приєднання.
Відповідно до п.1 індивідуального договору цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води (далі - послуга) індивідуальному споживачу (далі споживач). Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України.
Згідно з п.2. індивідуального договору даний договір є публічним договором приєднання, який набирає чинності через 30 днів з моменту розміщення на вебсайті виконавця www.hts.kharkov.ua
Відповідно до п.5 індивідуального договору виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором. Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послуги, факт отримання послуги.
Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України “Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання”, та складається з: обсягу теплової енергії на опалення приміщення споживача безпосередньо; частини обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку; та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення.
Обсяг теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення. До позовної заяви додано деталізований розрахунок нарахувань, в якому зазначено вихідні дані щодо застосованих величин та формули за якими проводився такий розрахунок. Відповідачем не подано контррозрахунку чи будь якого іншого спростування наданим позивачем доказам позовних вимог.
Пунктом 32 індивідуального договору визначено, що розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно.
Згідно з п.33 індивідуального договору виконавець формує та надає рахунок на оплату спожитої послуги споживачу не пізніше ніж за десять днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу.
Відповідно до п.34 індивідуального договору споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.
Споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з: плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року №1182 (Офіційний вісник України, 2020 р., № 14, ст. 550), - в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 року №1023, та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу спожитої гарячої води або за нормами споживання, встановленими органом місцевого самоврядування, до встановлення вузла комерційного обліку; плати за витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), що розраховується виходячи з розміру затвердженого тарифу на послугу з постачання теплової енергії та визначеного обсягу відповідно до Методики розподілу; плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або вебсайті виконавця https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/808-2019-п#Text. (п.30 індивідуального договору).
Згідно з ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги".
Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.
Відповідно до ч.3 ст.14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з:
- плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства;
- плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України;
- плати за технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної послуги, що визначається договором між виконавцем та співвласниками багатоквартирного будинку.
Згідно з ст.24 Закону України "Про теплопостачання" до основних обов`язків споживача теплової енергії відноситься своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.
Відповідно до положень ст.19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Системне тлумачення вказаних норм свідчить, що на споживачів покладено законодавчий обов`язок укласти договір та вносити плату за постачання теплової енергії, а тому у випадку відсутності прийняття оферти шляхом погодження на укладання договору на постачання теплової енергії або конклюдентних дій, які свідчать про прийняття пропозиції, таке прийняття може бути також у вигляді мовчання.
Відповідно до п. 4 індивідуального договору фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послуги, факт отримання послуги.
Матеріали справи не містять заяви-приєднання відповідача до індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії позивачем.
Проте, факт споживання відповідачем теплової енергії на потреби опалення приміщень підтверджується актами № 176/285 від 24.10.2023; № 176/1038 від 24.03.2024; № 176/1476 від 23.10.2024 про підключення та відключення опалення на початку та наприкінці опалюваного сезону 2023-2024 до будівель в цілому підписані та скріплені печатками уповноважених представників КП «Харківські теплові мережі» та балансоутримувача будинку та актами готовності системи опалення до опалювального сезону 2024-2025 за № 176/186 від 11.08.2023 та акт № 176/755 від 11.07.2024.
Як встановлено судом, нежитлові приміщення, за якими утворилася заборгованість, належать відповідачу на праві власності згідно з договором купівлі-продажу від 17.11.2017 нежитлових приміщень 1-го поверху № 13, 14а,17-:-22 та антресолі № 23а, 25, загальною площею 220,5 кв.м в житловому будинку літ. «А-5» за адресою вул. Полтавський шлях, 17-А в м. Харкові та власником нежитлових приміщень відповідно до договору купівлі-продажу від 28.04.2004 першого поверху №14, 14а,16,26, антресолі № 24, 25а загальною площею 219 в житловому будинку літ. «А-5» за адресою вул. Полтавський шлях, 17-А в м. Харкові.
Вищезазначені нежитлові приміщення розташовані в будинку з централізованою системою опалення, теплопостачання якого здійснює КП “Харківські теплові мережі”. Система опалення зазначених приміщень є невід`ємною частиною централізованої системи опалення будинку в цілому.
З огляду на зазначене, з 01.12.2021 надання послуги Комунальним підприємством "Харківські теплові мережі" з постачання теплової енергії Фізичній особі-підприємцю Асряну Б.М. до нежитлових приміщень 1-го поверху № 13, 14а,17-:-22 та антресолі № 23а, 25, загальною площею 220,5 кв.м в житловому будинку літ.«А-5» за адресою вул. Полтавський шлях, 17-А в м. Харкові та нежитлових приміщень першого поверху № 14, 14а,16,26, антресолі № 24, 25а загальною площею 219 в житловому будинку літ «А-5» за адресою вул. Полтавський шлях, 17-А в м. Харкові, здійснюється на підставі індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, проведення нарахувань за яким виконуються згідно з Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830.
При цьому, як встановлено судом, протягом місяця з дня розміщення позивачем індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії відповідач про свою відмову укласти договір на постачання теплової енергії чи про свою незгоду із умовами договору до позивача у письмовому вигляді не направив, втім споживав надану позивачем теплову енергію, а тому відповідач вважається таким, що прийняв пропозицію позивача щодо укладення договору на постачання теплової енергії, положення якого відповідають типовому договору.
Позивач зазначає, що будинок за зазначеною адресою не обладнаний приладом обліку, нарахування за послугу з постачання теплової енергії здійснюється Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 № 315.
Відповідач, заперечуючи проти позову, зазначає, що розрахунок позивача є невірним, в приміщенні ФОП Асрян Б.М. відсутнє опалення, отже, в разі, якщо приміщення не опалюються від централізованої системи опалення, то для Розрахунку тепловтрат треба брати лише транзитні стояки (труби), які проходять через нежитлові приміщення відповідача та по яких йде тепло в інші квартири або нежитлові приміщення.
Судом встановлено, що відповідач на протязі багатьох років, знаючи про існування нарахувань за витрати по транзитним внутрішньобудинковим трубопроводам, не скористався своїм правом надати до позивача свій розрахунок теплового навантаження, який безумовно був би прийнятий позивачем до нарахувань обсягу теплової енергії витраченого у приміщенні відповідача. Оскільки прилади опалення демонтовано споживачем, то нарахування проводяться за витрати від транзитних трубопроводів та витрати на загальнобудинкові потреби (далі - ЗБП) відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315.
Так як будинок, в якому розташовуються нежитлові приміщення відповідача, опалюється за рахунок надання послуг з теплової енергії, відповідач має нести витрати за теплову енергію, яка витрачається на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання.
Відповідно до п. 3 ч.2 ст.10 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" загальний обсяг теплової енергії (крім обсягу теплової енергії, витраченого на приготування гарячої води, забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також приміщень, де встановлені вузли розподільного обліку теплової енергії/прилади - розподілювачі теплової енергії) розподіляється між споживачами, приміщення/опалювальні прилади яких не оснащені вузлами розподільного обліку теплової енергії/приладами - розподілювачами теплової енергії, пропорційно до опалюваної площі (об`єму) таких споживачів.
В той же час, відповідно до п. 2 частини 2 статті 10 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, визначається та розподіляється між споживачами пропорційно до площі (об`єму) квартири (іншого приміщення) за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.
Згідно з пунктом 14 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830, відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 № 315 (далі - Методика розподілу).
Пункт 24 Правил передбачає, що обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання або відокремлені (відключені) від системи (мережі) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води.
Пункт 38 Правил встановлює, що споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання).
Відповідно до п. 1 Розділу 1 Методики розподілу ця Методика встановлює порядок розподілу між споживачами спожитих у будівлі/будинку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання (далі - комунальні послуги), обсяг споживання яких визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково у разі його (їх) відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати, та послуги з централізованого водовідведення, обсяг споживання якої визначається відповідно до обсягу споживання інших комунальних послуг.
Відповідно до п. 3 Розділу 1 Методики розподілу - розподіл обсягів спожитих у будівлі/ будинку комунальних послуг здійснюється між споживачами для житлових та нежитлових приміщень (в тому числі приміщень з індивідуальним опаленням, вбудованих, вбудовано-прибудованих або прибудованих приміщень, а також приміщень, які обладнані окремим входом), які є самостійними об`єктами нерухомого майна, не є самостійними об`єктами нерухомого майна, але перебувають у користуванні різних споживачів відповідних комунальних послуг, та власниками майнових прав на об`єкти нерухомого майна у завершеній будівництвом будівлі, право власності на які не зареєстровано. Розподіл між споживачами загального обсягу спожитої комунальної послуги у будівлі/будинку за відповідний розрахунковий період (далі - розподіл) здійснюється з урахуванням показань вузлів комерційного та розподільного обліку (теплолічильників, лічильників холодної води, лічильників гарячої води), установлених як у приміщеннях, так і за їх межами, або приладів-розподілювачів теплової енергії, установлених на опалювальних приладах опалюваних приміщень, а в окремих випадках - розрахунково.
Відповідно до абз. 4 та 5 частини 2 розділу І Методики роз`яснено поняття загальнобудинкові потреби опалення - витрати на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, функціонування внутрішньо-будинкових систем опалення будівлі, без врахування обсягу теплової енергії, витраченої на функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання, та обсягу теплової енергії, який надходить від ділянок транзитних трубопроводів до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення. До місць загального користування відносять загальнодоступні місця у будівлі/будинку (вестибюль, загальний коридор, сходова клітка, загальні кухні, спільні душові та санвузли, загальні пральні, передпокій квартири тощо), окрім допоміжних приміщень.
Загальнобудинкові потреби на опалення визначено як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі/будинку.
Оплата за опалення місць загального користування - це не додатковий вид оплати, а частина теплової енергії, яка облікована загальнобудинковим приладом обліку теплової енергії. У вартість плати за опалення місць загального користування входять витрати теплової енергії у внутрішньобудинкових системах опалення.
Згідно з пунктом 38 Правил №830 споживач не звільняється від оплати послуги в частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання).
Так, згідно з Методикою - обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, визначається як сума показань вузлів розподільного обліку / приладів-розподілювачів теплової енергії, у разі оснащення ними 100 % МЗК та допоміжних приміщень, та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи опалення.
Обсяг теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи опалення (Qопалфунк.в.б.с) розраховується за формулою, де враховано наступні вихідні дані: перевідний коефіцієнт одиниць вимірювання фізичних величин, Вт*год у Гкал; питомі теплові втрати ізольованих трубопроводів, які прокладаються в підвалах, техпідпіллях на горищі, Вт/м; питомі теплові втрати трубопроводів, ізоляція на ділянках яких відсутня або порушена, збільшуються на 100%; довжина трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення у підвалах, техпідпіллях та на горищах, м; фактична кількість годин надання послуги з постачання теплової енергії у розрахунковому періоді, годин.
У разі відсутності встановлених вузлів розподільного обліку/приладів-розподілювачів теплової енергії у МЗК та допоміжних приміщеннях обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, визначається відповідно до проекту будівлі/будинку або за результатом енергоаудиту.
Рішення про застосування (не застосування) результатів енергетичного аудиту приймається співвласниками будівлі/будинку в міжопалювальний період, про що письмово повідомляється виконавець розподілу комунальної послуги.
У разі відсутності проекту на будівлю/будинок та результатів енергоаудиту обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення, може бути визначений розрахунково за формулою, де повинні братись за основу наступні вихідні дані: фактичний обсяг спожитої у будівлі/будинку теплової енергії у розрахунковому періоді, Гкал; загальна площа МЗК та допоміжних приміщень (незалежно від наявності опалювальних приладів) у будівлі/будинку, окрім підвалів, техпідпіль та горищ, м. кв.; загальна опалювальна площа будівлі/будинку, окрім підвалів, техпідпіль та горищ, м. кв.; обсяг теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи опалення, Гкал.
У разі відсутності у виконавця розподілу комунальних послуг даних щодо площ МЗК та допоміжних приміщень та/або даних щодо трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення у підвалах, техпідпіллях та на горищах, то обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення (Qз.б.поп.проект), може бути визначений спрощено: як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі/будинку (Qопбуд): для 1-5 поверхової будівлі/будинку - 25 %; для 6-10 поверхової будівлі/будинку - 20 %; для будівлі/будинку вище 10 поверхів - 15 %; для будівель/будинків комбінованої поверховості - відсоток, визначений як середнє арифметичне значення вищевказаних відсотків в залежності від поверховості частин будівлі/будинку.
Визначений розрахунково, спрощено або відповідно до проекту обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку (Qз.б.поп.проект), повинен бути додатково скорегований із застосуванням коефіцієнту zвідкл, що враховує площу приміщень з індивідуальним опаленням у будівлі/будинку.
Обсяг споживання теплової енергії на загальнобудинкові потреби (Qопз.б.п) опалення визначається за формулою, де в основі наступні вихідні дані: визначений розрахунково, спрощено або відповідно до проекту обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, Гкал; коефіцієнт, що враховує площу приміщень з індивідуальним опаленням у будівлі/будинку та розраховується за формулою, де вихідними даними є опалювальна площа приміщень з індивідуальним опаленням у будівлі/будинку, м. кв.; загальна опалювальна площа будівлі/будинку, м.кв. Обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/ опалюваних площ/об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень.
Отже визначення та розподіл обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення, визначається за формулами, при обчисленні яких застосовуються вихідні дані, залежно від обставин.
Відповідно до Формули 3 пункту 2 Розділу ІІ Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315:
Обсяг спожитої теплової енергії на опалення приміщення з індивідуальним опаленням або окремого приміщення з транзитними мережами опалення, через яке прокладені транзитні трубопроводи внутрішньобудинкової системи опалення (Qвідкл.і), розраховується за формулою:
Q відкл.і=0,86*10-6*q втрати.транз*l транз*m опал.розр, Гкал, (3),
де: 0,86 * 10-6 - перевідний коефіцієнт одиниць вимірювання фізичних величин, Вт*год у Гкал;
qвтр.транз = 7 Вт/м - питомі теплові втрати ізольованих трубопроводів, які прокладаються в шахтах, каналах, штрабах, Вт/м; питомі теплові втрати трубопроводів, ізоляція на ділянках яких відсутня або порушена, збільшуються на 100 %; можуть застосовуватись питомі теплові втрати відповідно до проекту відокремлення (відключення) приміщення (за його наявності) або за результатами розрахунку організації, яка має на це відповідний дозвіл;
Так як розрахунок теплового навантаження або будь-які дані щодо конструктивних елементів приміщення відповідачем не надано, то обсяг послуг визначається за тепловим навантаженням 0,00133 Гкал/год, виконаний позивачем.
l транз - довжина всіх транзитних трубопроводів у приміщенні з індивідуальним опаленням або окремому приміщенні з транзитними мережами опалення, м;
m опал.розр - фактична кількість годин надання послуги з постачання теплової енергії у розрахунковому періоді, годин.
Якщо власник приміщення не надав інформацію для проведення відповідних розрахунків за формулою 3, виконавцем розподілу комунальної послуги для розрахунку обсягу теплової енергії, який надходить від ділянки транзитного трубопроводу приміщення з індивідуальним опаленням або окремого приміщення з транзитними мережами опалення, в якому є ділянка такого трубопроводу, у тому числі частина стояка, або обладнання внутрішньобудинкової системи опалення, приймаються такі вихідні дані:
трубопровід вважається не теплоізольованим;
ФОП Асрян Б.М. не надав ані позивачу, ані суду даних для проведення відповідних розрахунків, тому до розрахунку застосовуються наступні вихідні дані, згідно з Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315:
довжина транзитного трубопроводу (lтранз) приймається рівною відстані від входу та виходу трубопроводу в приміщення, за винятком ширини однієї із стін/перегородок (при горизонтальному вході/виході) або висоти одного з перекриттів (при вертикальному вході/виході), а якщо транзитний трубопровід вертикально входить та виходить з приміщення в одній точці - рівною висоті поверху, на якому знаходиться приміщення, або горизонтально входить та виходить з приміщення в одній точці - рівною внутрішньому периметру приміщення, визначеному за аналогічним по плануванню приміщенням у будівлі.
Суд звертає увагу, що в матеріалах справи наявне листування між позивачем та відповідачем, яка проводилась на протягом декількох років, і у відповідь на запити відповідача неодноразово складалися акти обстеження приміщень та зазначалося, що відповідач має право надати свій розрахунок теплових втрат від трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення житлового будинку.
Відповідач, не дивлячись на всі рекомендації позивача, не скористався правом надання своїх вихідних даних для розрахунку нарахувань за послугу.
Враховуючи вищевикладене, поставка теплової енергії у нежитлові приміщення Відповідача, які знаходяться у житловому будинку підтверджується матеріалами справи, а саме наявність транзитних трубопроводів підтверджується актами обстеження, актами включення/відключення житлового будинку в тепловому контурі якого знаходяться приміщення відповідача і самим розрахунком теплового навантаження.
Як вже було зазначено судом, якщо власник приміщення не надав інформацію для проведення відповідних розрахунків за формулою 3, виконавцем розподілу комунальної послуги для розрахунку обсягу теплової енергії, який надходить від ділянки транзитного трубопроводу приміщення з індивідуальним опаленням або окремого приміщення з транзитними мережами опалення, в якому є ділянка такого трубопроводу, у тому числі частина стояка, або обладнання внутрішньобудинкової системи опалення, приймаються такі вихідні дані: трубопровід вважається не теплоізольованим;
ФОП Асрян Б.М. не надав ані позивачу, ані суду належних доказів того, що трубопровід у спірний період був теплоізольованим.
Крім того, наявність автономного опалення врахована позивачем, що вбачається з наданого до позовної заяви розрахунку (а.с.54-61).
Відповідачем не надано до матеріалів справи жодних доказів на спростування позовних вимог, як і не надано контррозрахунку боргу.
Таким чином, суд відхиляє заперечення відповідача щодо невірності розрахунку позивача.
З урахуванням вимог чинного законодавства України кожен власник споживач зобов`язаний брати участь у загальному розподілі обсягу спожитої будинком теплової енергії, в тому числі витраченої на опалення МЗК та допоміжних приміщень, та своєчасно і в повному обсязі оплачувати надану йому послугу з постачання теплової енергії.
Вищенаведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 22.12.2020 у справі № 311/3489/18, в якій суд зазначив, що відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення мешканців від оплати за централізоване опалення місць загального користування будинку та вирішив, що така оплата вноситься незалежно від наявності автономного опалення. Отже, враховуючи вищевикладене, для усіх власників об`єктів нерухомого майна, що знаходяться в багатоквартирних житлових будинках встановлені обов`язки оплати теплової енергії на потреби опалення загальнобудинкових потреб будинку.
Враховуючи зазначене, у відповідача, як власника нежитлових приміщень виникло зобов`язання здійснювати оплату загальнобудинкових потреб на опалення.
Як свідчать матеріали справи, позивач свої договірні зобов`язання виконав та здійснив відпуск теплової енергії відповідачу у період з жовтеня 2023 року по березень 2025 року за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії, який набрав чинності 01.12.2021.
Відповідно до частини 6 статті 25 Закону України "Про теплопостачання" у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується в судовому порядку.
Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Як свідчать матеріали справи, відповідачу направлялися відповідні рахунки-фактури за послугу з постачання теплової енергії.
Проте, відповідачем не надано суду, а в матеріалах справи відсутні докази оплати спожитої у спірний період теплової енергії.
З огляду на зазначене, факт наявності заборгованості за спожиту теплову енергію в сумі 139169,18 грн за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії за період з жовтня 2023 року по березень 2025 року підтверджується належними та допустимими доказами, наявними у матеріалах справи.
Приймаючи до уваги викладені обставини, враховуючи доведеність з боку позивача факту порушення відповідачем умов індивідуального договору та вимоги чинного законодавства, суд визнає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за спожиту теплову енергію за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії за період з жовтня 2023 року по березень 2025 року у розмірі 139169,18 грн правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо нарахування абонентської плати в розмірі 194,94 грн, суд зазначає наступне.
Cтаттею 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що плата за абонентське обслуговування - платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір) або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем) (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води).
Відповідно до п.32 індивідуального договору плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. У разі застосування двоставкових тарифів умовно-постійна частина тарифу нараховується щомісяця. Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно.
Обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, передбачено також і в п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Позивачем доведено надання послуги з постачання теплової енергії.
Як свідчать матеріали справи, відповідачу направлялися рахунки-фактури за абонентську плату за період з червня 2024 по березень 2025.
Доказів оплати відповідачем зазначених рахунків матеріали справи не містять.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок абонентської плати за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії за період з червня 2024 року по березень 2025 року, суд встановив, що даний розрахунок є арифметично вірний, відповідає вимогам чинного законодавства та умовам індивідуального договору, у зв`язку із чим, суд визнає позовні вимоги позивача про стягнення 194,94 грн абонентської плати, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині стягнення заборгованості за технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за публічний договір з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків з червня 2024 по березень 2025 року, суд зазначає наступне.
Частиною першою статті 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Положенням ч. 2 ст. 901 ЦК України визначено, що положення глави 63 Цивільного кодексу України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
Відповідно до статті 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", надання комунальних послуг та надання послуги з управління багатоквартирним будинком здійснюються безперервно, крім часу перерв на: проведення ремонтних і профілактичних робіт згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації і користування, положеннями про проведення поточного і капітального ремонтів та іншими нормативно-правовими актами; міжопалювальний період для систем опалення виходячи з кліматичних умов згідно з нормативно-правовими актами; ліквідацію наслідків аварії.
Відповідно до вимог ст.24 Закону України "Про теплопостачання", п.40 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 №1198, споживач зобов`язаний забезпечувати належний стан обслуговування та безпечну експлуатацію власної системи теплоспоживання; у міжопалювальний період виконувати обов`язкові обсяги робіт з підготовки до опалювального періоду та оформити акт про готовність об`єкта до опалювального періоду.
З 01.07.2022 набрав чинності публічний договір з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності, який опубліковано на офіційному сайті КП "Харківські теплові мережі" в мережі Інтернет www.hts.kharkov.ua 01 червня 2022 року.
Відповідно до положень пункту 30 вказаного договору цей договір набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності.
Згідно з п.4 Договору фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема шляхом оплати рахунка, отриманого від виконавця послуги, або фактичного отримання послуги.
Відповідно до п.5 Договору виконавець зобов`язується надати споживачу послуги з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньо будинкових систем теплопостачання, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплатити виконавцю надані послуги затвердженою вартістю в строки та умови зазначені цим Договором.
Відповідно до пунктів 12-15 Договору вартість послуги з поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання у разі його здійснення обраховується за окремим кошторисом по кожному багатоквартирному будинку та зазначається у рахунку пропорційно опалювальній площі квартири споживача.
Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги сплачується споживачем Виконавцю щомісяця. Початок і закінчення розрахункового періоду для плати завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно.
Плата за послугу включається до єдиного рахунку на оплату послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води (у разі наявності).
Споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за отримані послуги.
Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №219 від 15.08.2018 затверджено Порядок обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води (із змінами і доповненнями, внесеними наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 11 серпня 2021 року № 197) (надалі - Наказ).
Порядок поширюється на управителів або інших осіб, уповноважених співвласниками багатоквартирного будинку на виконання робіт з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води, а також виконавців комунальних послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення у разі укладення з ними споживачами індивідуальних договорів про надання такої послуги з використанням та обслуговуванням внутрішньобудинкових мереж.
Обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води багатоквартирного будинку (далі - внутрішньобудинкові системи) здійснюється виконавцем та включає комплекс робіт з технічного обслуговування та проведення поточного ремонту внутрішньобудинкових систем від зовнішньої поверхні стіни будинку до точки приєднання житлового (нежитлового) приміщення протягом усього періоду їх експлуатації (п.4. розділу 1 Наказу).
Обслуговування систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води в межах житлового (нежитлового) приміщення від точки приєднання здійснюється його власником (співвласниками) (п.5.Наказу).
Виконавець забезпечує функціонування та підтримку в робочому стані елементів внутрішньобудинкових систем відповідно до заданих параметрів і режимів роботи (п.6. розділу 1 Наказу).
Технічне обслуговування складається з комплексу робіт, спрямованих на підтримку справності елементів системи чи заданих параметрів та режимів роботи обладнання внутрішньобудинкових систем за допомогою огляду, налагодження, регулювання і випробування систем, заміни швидкозношуваних елементів, заправки витратними матеріалами, змащення тощо та не включає обслуговування вузлів комерційного обліку (п.7. розділу 1 Наказу).
Поточний ремонт внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку складається з комплексу робіт, що спрямовані на систематичне та своєчасне підтримання експлуатаційних якостей інженерного обладнання. Поточний ремонт має проводитися з періодичністю, що забезпечує ефективну експлуатацію в періодах між капітальним ремонтом (п.8. розділу 1 Наказу).
Згідно з п.1 розділу 2 Наказу основними заходами технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем є:
- визначення технічного стану внутрішньобудинкових систем;
- усунення дрібних несправностей елементів систем з метою забезпечення їх безперебійної роботи, а також попередження порушень санітарно-гігієнічних вимог до приміщень будинків, налагодження та регулювання окремих видів технічних пристроїв;
- перевірка готовності внутрішньобудинкових систем до сезонної експлуатації;
- визначення обсягів та видів ремонтних робіт внутрішньобудинкових систем для врахування під час формування плану проведення робіт з поточного ремонту на наступний рік або уточнення відповідних планів поточного року;
- поновлення витратних матеріалів, змащення, регулювання, перевірка справності елементів систем тощо.
Якщо обслуговування внутрішньобудинкової системи здійснюється виконавцем відповідної комунальної послуги, умови такого обслуговування включаються до індивідуального договору з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги (п.2 розділу 2 Наказу).
Відповідно до п.5 розділу 2 Наказу перед укладенням договору виконавець повинен здійснити обстеження внутрішньобудинкових систем шляхом проведення візуального огляду або огляду за допомогою технічних пристроїв, за результатами якого надає уповноваженому представнику співвласників:
- акт огляду технічного стану системи у довільній формі із зазначенням оцінки її поточного стану;
- перелік обладнання та елементів системи і перелік невідкладних (першочергових, аварійних) робіт з усунення дефектів системи з визначенням вартості робіт та матеріалів;
- перелік робіт з поточного ремонту систем;
- графік робіт з технічного обслуговування системи із зазначенням видів та періодичності виконання робіт.
Розмір плати виконавцю формується за результатами обстеження з урахуванням стану систем, періодичності робіт з технічного обслуговування, погодженого із співвласниками переліку робіт з поточного ремонту та зазначенням витрат на ліквідацію аварій (п.6 розділу 2 Наказу).
Технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем здійснюється виконавцем згідно з погодженим співвласниками графіком. Такий графік складається виконавцем у п`ятнадцятиденний строк з дати набрання чинності договором (п.7 розділу 2 Наказу).
Підготовка внутрішньобудинкових систем до опалювального періоду здійснюється виконавцем з дотриманням вимог Правил підготовки теплових господарств до опалювального періоду, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 10 грудня 2008 року № 620/378, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 31 грудня 2008 року за № 1310/16001 (п.8 розділу 2 Наказу).
В актах технічного огляду внутрішньобудинкових систем зазначаються технічні несправності внутрішньобудинкових систем, виявлені в процесі технічного обслуговування, що враховуються під час виконання робіт з підготовки до опалювального періоду та складання плану робіт з поточного ремонту (п.10 розділу 2 Наказу).
Факт отримання відповідачем послуги підтверджується актами включення та відключення до джерела теплової енергії.
Вищезазначені акти підписані та скріплені печатками уповноважених представників КП «Харківські теплові мережі» та балансоутримувача будинку. Крім того у відповідності до умов договору роботи з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання фіксуються актами готовності, в межах позовних вимог таким доказом виконаних робіт є акти готовності системи опалення до опалювального сезону 2024-2025 за № 176/186 від 11.08.2023 та акт № 176/755 від 11.07.2024
По особовому рахунку відповідача обліковується заборгованість з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності у сумі 3415,63 грн, яка утворилась за період: червень 2024 року -березень 2025 року.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було надіслано відповідачу відповідні рахунки-фактури.
Доказів сплати відповідачем заборгованості за технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за публічним договором з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності в сумі 1 083,76 грн матеріали справи не містять.
Крім того, у відзиві на позовну заяву відповідач визнавав вимогу щодо стягнення з нього 3415,63 грн заборгованості за публічним договором з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності від 01.07.2022 за період з червня 2024 по березень 2025, оскільки внутрішньобудинкова система теплопостачання є єдиною системою та позивач зобов`язаний здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових систем будинку в цілому.
Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень, неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Близький за змістом висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17.
Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 390/34/17.
Добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги вищезазначених норм чинного законодавства, а також враховуючи, що відповідач визнав вимогу в цій частині, доказів оплати технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з червня 2024 року по березень 2025 року не надав, та не спростував факт отримання відповідних послуг, суд дійшов висновку, що позовні вимоги КП "Харківські теплові мережі" про стягнення з відповідача вартості технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності за публічним договором від 01.07.2022 за період з червня 2024 року по березень 2025 року у розмірі 3415,63 грн є обґрунтованими та підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами, у зв`язку з чим підлягають задоволенню у повному обсязі.

Частиною третьою статті 2 ГПК України визначено, що основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є: верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; обов`язковість судового рішення; розумність строків розгляду справи судом; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з чч.1,3 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною першою статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 79 ГПК України).
Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до частини п`ятої статті 236 ГПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Поряд з цим, за змістом пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах "Трофимчук проти України", "Серявін та інші проти України" обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент на підтримку кожної підстави. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Судом були досліджені всі документи, які надані сторонами у справі, аргументи сторін та надана їм правова оцінка. Стосовно інших доводів сторін, які детально не зазначені в рішенні, то вони не підлягають врахуванню, оскільки суперечать встановленим судом фактичним обставинам справи та не стосуються предмета доказування по даній справі.

Відповідачем доказів на спростування позовних вимог, доказів оплати заборгованості, контррозрахунку боргу до суду не надано.
Підсумовуючи вищевикладене, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку про обґрунтованість та правомірність заявлених позовних вимог, які підтверджуються матеріалами справи, відповідачем не спростовані, отже, позов підлягає повному задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з положень ст.129 ГПК України, відповідно до яких, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача, з вини якого виник спір.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 13, 20, 73, 74, 77, 79, 80, 86, 129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд - 

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Асрян Бабкена Мусайовича (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (адреса: 61037, м. Харків, вул. Мефодіївська, буд.11; код ЄДРПОУ 31557119; р/рахунок НОМЕР_2 в Філії Харківського обласного управління АТ “Ощадбанк”, МФО 351823) заборгованість в сумі 142779,75 грн, з яких:
- 139169,18 грн - заборгованість за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії від 01.12.2021 з жовтня 2023 року по березень 2025 року;
- 194,94 грн - абонентська плата за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії від 01.12.2021 за період з червня 2024 по березень 2025;
- 3415,63 грн - заборгованість за публічним договором з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності від 01.07.2022 за період з червня 2024 по березень 2025,
крім того, 2422,40 грн судового збору та поштові витрати в розмірі 60,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому статтями 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "27" лютого 2026 р. 

Суддя		К.В. Аріт