ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ  ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

21 січня 2026 року 	Справа № 160/28148/25  	
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Озерянської С.І. 
за участі секретаря судового засідання Буснюк В.В.
за участі:
представника позивача Пащенко В.І.
представника відповідача Шаповал В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу № 160/28148/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень в частині,-
ВСТАНОВИВ:

29.09.2025 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, з урахуванням заяви про зменшення розміру позивних вимог, в якій просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення винесені Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області відносно ОСОБА_1 з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в частині донарахування зобов`язань: по податковому повідомленню-рішенню №2016387-2411-0462-UA12100070000011492 від 13.08.2025 (за 3 місяці 2024 р) на суму 17 750,00 грн.; по податковому повідомленню-рішенню №2016377-2411-0462 від 13.08.2025 (за 9 місяців 2024) на суму 53 250,00 грн.; по податковому повідомленню-рішенню №1538975-2412-0462-UA12100070000011492 від 24.06.2024 (за 2023) на суму 67 000,00 грн.; по податковому повідомленню-рішенню №1538808-2412-0462-UA12100070000011492 від 24.06.2024 (за 2022) на суму на суму 65 000,00 грн.; по податковому повідомленню-рішенню №1538793-2412-0462-UA12100070000011492 від 24.06.2024 (за 2021) на суму 60 000,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що належне йому нерухоме майно, не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в силу положень пункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, що вказує на безпідставність прийнятих контролюючим органом податкових повідомлень-рішень в частині та необхідність їх часткового скасування.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.10.2025 року адміністративний позов було залишено без руху, оскільки позовна заява була подана без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.10.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №160/28148/25. Розглядати справу ухвалено за правилами загального позовного провадження без повідомлення сторін.
30.10.2025 року Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області подано відзив на позовну заяву, в якому воно просить в задоволенні позову відмовити та зазначає, що підстави для застосування пп. «є» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПКУ при нарахуванні податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки позивачу за вказані нежитлові будівлі відсутні. 
04.11.2025 року до суду позивачем надано відповідь на відзив, в якій підтримано позицію, викладену в позовній заяві та додатково зазначено, що обробка, зберігання, реалізація цукру, злакових, продуктів тваринництва є технологічним процесом етапів виробництва сільськогосподарської продукції, ТОВ «НЬЮ-АРК», засновником якої є позивач та якому передано у користування на безоплатній основі нерухоме майно, є юридичною особою товаровиробником сільськогосподарської продукції.
11.11.2025 року відповідачем надані заперечення на відповідь на відзив, в яких підтримано позицію, викладену у відзиві на позовну заяву.
24.12.2025 року, 07.01.2026 позивачем до суду надані додаткові пояснення.
24.12.2025 року протокольною ухвалою прийнято до розгляду заяву про зменшення розміру позивних вимог.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.01.2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Представник позивача в судовому засіданні 21.01.2026 року позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов в повному обсязі.
Представник відповідача в судовому засіданні 21.01.2026 року проти позовних вимог заперечував, просив відмовити у їх задоволенні.
Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши та оцінивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, суд встановив та зазначає наступне.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області як платник податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що за інформацією з Державного реєстру речових права на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 24.07.2025 року № 436703182 ОСОБА_1 є власником закінченого будівництвом об`єкту, будівлі загальною площею 3322.9 кв.м., опис: А - фасувальний цех; Б - навіс; В - будівля охорони; Г - склад; я - зливна яма; І - замощення за адресою: АДРЕСА_1 , розмір частки 1/1.
ОСОБА_1 є засновником ТОВ «НЬЮ-АРК», що перебуває на обліку Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, Новомовсковської ДПІ, що підтверджується статутом ТОВ «НЬЮ-АРК» від 03.12.2020 року, договором про спільну діяльність від 28.12.2020 року. 
Так, 28.12.2020 року між позивачем (сторона-1) та ТОВ «НЬЮ-АРК» (сторона-2) укладено договір про спільну діяльність від 28.12.2020 року, пунктом 4 якого передбачено, що сторона-1, яка є засновником сторони-2, передає стороні-2, на безоплатній основі право використання за призначенням у господарській діяльності суб`єкта господарювання будівлю промисловості, віднесену до групи "Будівлі промислові та склади" (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, будівлю фасувального цеху з добудовами, загальною площею 3130,0 кв.м. (технічний опис майна: Фасувальний цех «А» загальною площею 3130,0 кв.м., основною площею 2975,0 кв.м. з добудовами: прибудова «а1» загальною площею 78,5 кв.м., естакада «а2» загальною площею 225,0 кв.м., навіс «аз» загальною площею 46,5 кв.м., естакада загальною площею 111,3 кв.м., навіс «Б» загальною площею 44,5 кв.м., п/яма «я»), реєстраційним номер майна 6547658, адреса нерухомого майна: АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності стороні-1.
Згідно з наявним у матеріалах справи витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Товариства з обмеженою відповідальністю «НЬЮ-АРК», код ЄДРПОУ 44039168 за КВЕД основним видом діяльності є: 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля. Інші: 46.36 Оптова торгівля цукром, шоколадом і кондитерськими виробами 46.38 Оптова торгівля іншими продуктами харчування, у тому числі рибою, ракоподібними та молюсками 52.10 Складське господарство 62.09 Інша діяльність у сфері інформаційних технологій і комп`ютерних систем 77.11 Надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів 82.92 Пакування.
Додатковою угодою №1 від 04.01.2021 року до Договору про спільну діяльність від 28.12.2020 були внесені зміни до пункту 4 та викладено його у наступній редакції: «Сторона-1, яка є засновником Сторони-2, передає Стороні-2, на безоплатній основі право використання за призначенням у господарській діяльності суб`єкта господарювання 2000 (дві тисячі) кв.м., тобто частину будівлі промисловості, віднесеної до групи "Будівлі промислові та склади" (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, - будівлі фасувального цеху з добудовами, загальною площею 3130,0 кв.м. (технічний опис майна Фасувальний цех «А» загальною площею 3130,0 кв.м., основною площею 2975,0 кв.м. 3 добудовами: прибудова «а1» загальною площею 78,5 кв.м., естакада «а2» загальною площею 225,0 кв.м., навіс «аз» загальною площею 46,5 кв.м., естакада загальною площею 111.3 кв.м., навіс «Б» загалтьною площею 44,5 кв.м., п/яма «я»), реєстраційним номер майна 6547658, адреса нерухомого майна: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вулиця Радянська, будинок 255 Д, яка належить на праві приватної власності Стороні-1».
Додатковою угодою № 2 від 09.04.2024 до Договору про спільну діяльність від 28.12.2020, після змін у державному реєстрі щодо збільшення загальної площі об`єкта нерухомості з 3130,00 кв.м. на 3322,90 кв.м, було визначено, що площа фасувального цеху, яка використовується в господарській діяльності ТОВ «НЬЮ-АРК» залишається без змін і становить 2000 кв.м.
Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області прийнято податкові повідомлення-рішення з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки від 13.08.2025 року №2016387-2411-0462-UA12100070000011492, №2016377-2411-0462, від 24.06.2024 року №1538975-2412-0462-UA12100070000011492, №1538808-2412-0462-UA12100070000011492, №1538793-2412-0462-UA12100070000011492.
Вважаючи податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюється Податковим кодексом України. 
Відповідно до підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Приписи підпункту 266.2.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України визначають, що об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
Базою оподаткування у відповідності до пп. 266.3.1 п. 266.1 статті 266 Податкового кодексу є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.
Згідно підпункту 266.3.2 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Відповідно до підпункту 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 Податкового кодексу України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради в залежності від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 2 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування.
Підпунктом 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 Податкового кодексу України закріплено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.
Згідно підпункту 266.7.2 пункту 266.6 статті 266 Податкового кодексу України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).
Тобто, із набранням чинності вказаними положеннями Податково кодексу України 01 січня 2015 року, власники об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості є платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за виключенням випадків, визначених підпунктом 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України.
Так підпункт 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України визначає перелік об`єктів нерухомості, які законодавець не розглядає як об`єкти оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. 
Підпунктом «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України встановлено, що не є об`єктом оподаткування будівлі промисловості, віднесені до класу "Промислові та складські будівлі" (код 125) Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.
У постанові від 02.09.2020 року (справа №0940/1909/18) Верховний Суд зазначив, що обираючи за вихідне поняття «промисловість», у зв`язку з яким застосовується аналізована податкова пільга, законодавець пов`язує звільнення від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не тільки і не стільки із його статусом (придатністю його застосування у виробничому промисловому циклі господарської діяльності без конкретизації видів промислового виробництва та організаційних форм, у яких воно здійснюється), а й з використанням будівлі з метою провадження виробничої діяльності, тобто з використанням такої за цільовим призначенням для виготовлення промислової продукції.
Встановлення законодавцем певних податкових пільг зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, як у цьому випадку підпункт «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, за своєю сутністю спрямоване на збалансування суспільних відносин у сфері справляння податків та мало на меті створити умови для стимулювання та зменшення податкового навантаження на тих платників податків фізичних та юридичних осіб, які є власниками певних об`єктів нерухомості, що використовуються за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва.
Суд вважає, що такий підхід у розумінні норми, про яку йдеться, випливає з того, що функціональне призначення об`єкта, який звільняється від оподаткування, яким є предмет - будівля промисловості (вид нежитлової нерухомості), є фактично визначальною родовою ознакою, оскільки не є об`єктом оподаткування саме будівлі промисловості, тобто будівлі які використовуються для виготовлення промислової продукції будь-якого виду.
У постанові від 10 липня 2025 року у справі № 120/11299/24 Верховний Суд зазначив, що застосування підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України передбачає наявність таких умов: об`єкт нерухомості віднесений до класу «Промислові та складські будівлі» (код 125) Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023; основна діяльність суб`єкта господарювання (юридичної або фізичної особи) класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010; об`єкт використовуються за призначенням у господарській діяльності та не здається їх власником в оренду, лізинг, позичку.
Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17 серпня 2000 року № 507, будівлі промисловості (криті будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства тощо) віднесено до підрозділу «Будівлі нежитлові» група 125 «Будівлі промислові та склади» клас 1251 «Будівлі промисловості».
До будівель промисловості відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 належать до класу 1251 «Будівлі промисловості», який в свою чергу включає підкласи: 1251.1 «Будівлі підприємств машинобудування та металообробної промисловості», 1251.2 «Будівлі підприємств чорної металургії», 1251.3 «Будівлі підприємств хімічної та нафтохімічної промисловості», 1251.4 «Будівлі підприємств легкої промисловості», 1251.5 «Будівлі підприємств харчової промисловості», 1251.6 «Будівлі підприємств медичної та мікробіологічної промисловості», 1251.7 «Будівлі підприємств лісової деревообробної та целюлозно-паперової промисловості», 1251.8 – 2 Будівлі підприємств будівельної індустрії, будівельних матеріалів та індустрії, будівельних матеріалів та виробів, скляної та фарфоро-фаянсової промисловості», 1251.9 «Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне».
Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.
У постанові від 2 липня 2025 року у справі №580/5008/24 Верховний Суд виснував, що сама по собі специфіка об`єкта оподаткування - наявність спеціального статусу будівлі, а саме статусу будівлі промисловості, не може бути достатньою підставою для звільнення від оподаткування. Обираючи за вихідне поняття "промисловість", у зв`язку з яким застосовується аналізована податкова пільга, законодавець пов`язує звільнення від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не тільки і не стільки із його статусом (придатністю його застосування у виробничому промисловому циклі господарської діяльності без конкретизації видів промислового виробництва та організаційних форм, в яких воно здійснюється), а й з використанням будівлі з метою провадження виробничої діяльності, тобто з використанням такої за цільовим призначенням для виготовлення промислової продукції.
З досліджених судом доказів встановлено, що ОСОБА_1 є власником закінченого будівництвом об`єкту, будівлі загальною площею 3322.9 кв.м., опис: А - фасувальний цех; Б - навіс; В - будівля охорони; Г - склад; я - зливна яма; І - замощення, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , розмір частки 1/1.
Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань позивач є засновником та бенефіціарним володільцем (відсоток частки статутного капіталу або відсоток права голосу: 100) ТОВ «НЬЮ-АРК», ЄДРПОУ 44039168, дата реєстрації в Єдиному державному реєстрі - 03.12.2020).
Відповідно до пункту 3.1 статуту ТОВ «НЬЮ-АРК» затвердженого рішенням № 1 Єдиного засновника про створення, позивач є єдиним учасником Товариства, що володіє часткою 100% Статутного капіталу Товариства.
Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Товариства з обмеженою відповідальністю «НЬЮ-АРК», код ЄДРПОУ 44039168 за КВЕД основним видом діяльності є: 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля. Інші: 46.36 Оптова торгівля цукром, шоколадом і кондитерськими виробами 46.38 Оптова торгівля іншими продуктами харчування, у тому числі рибою, ракоподібними та молюсками 52.10 Складське господарство 62.09 Інша діяльність у сфері інформаційних технологій і комп`ютерних систем 77.11 Надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів 82.92 Пакування.
Згідно пункту 4 договору про спільну діяльність від 28.12.2020 року, укладеного між позивачем та ТОВ «НЬЮ-АРК» позивач передав на безоплатній основі право використання за призначенням у господарській діяльності суб`єкта господарювання будівлю промисловості, віднесену до групи "Будівлі промислові та склади" (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, будівлю фасувального цеху з добудовами, загальною площею 3130,0 кв.м. (технічний опис майна: Фасувальний цех «А» загальною площею 3130,0 кв.м., основною площею 2975,0 кв.м. з добудовами: прибудова «а1» загальною площею 78,5 кв.м., естакада «а2» загальною площею 225,0 кв.м., навіс «аз» загальною площею 46,5 кв.м., естакада загальною площею 111,3 кв.м., навіс «Б» загалтьною площею 44,5 кв.м., п/яма «я»), реєстраційним номер майна 6547658, адреса нерухомого майна: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вулиця Радянська, будинок 255 Д, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .
Між сторонами у цій справі відсутній спір стосовно того, що будівля промисловості, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , є об`єктом нерухомості, віднесеним до групи "Будівлі промислові та склади" (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, а основний вид діяльності ТОВ «НЬЮ-АРК» класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010 і вказане підприємство використовує спірний об`єкт нерухомості у власній господарській діяльності.
Варто зазначити, що передача позивачем будівлі промисловості на безоплатній основі ТОВ «НЬЮ-АРК» зумовлене необхідністю здійснення товариством, яке засноване позивачем, господарської діяльності.
Спірним є те, чи поширюється на позивача встановлена підпунктом «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України пільга, якщо безпосередньо він не є суб`єктом господарювання, основна діяльність якого класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010. 
При цьому слід зазначити, що зміст підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України не містить імперативної вимоги, що особа власника будівлі промисловості та особа суб`єкта господарювання, який використовує такий об`єкт у господарській діяльності (яка класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010) мають співпадати. Визначальним є те, на якій правовій основі відповідний суб`єкт використовує такі будівлі промисловості.
Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 16 грудня 2025 року у справі № 160/18696/23.
Відповідачем не доведено, що вказані промислові будівлі в частині площі 2000 м. кв. здавались позивачем в оренду, лізинг чи позичку, та того, що ці будівлі, використовувалися належним позивачу ТОВ «НЬЮ-АРК» не для промислового виробництва та не за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010.
В свою чергу, позивачем доведено використання вказаної нерухомості за призначення у господарській діяльності ТОВ «НЬЮ АКР», основний вид діяльності якого кваліфікується у секції С КВЕД ДК 009:2010.
На підтвердження такої діяльності надано зокрема договори які полягають у спільній співпраці в сфері фасування, акти приймання-передачі сировини на переробку, акти надання послуг, акти звірки між контрагентами укладені і підписані з ТОВ «Омега», ТОВ «ДТ Хлібзавод №10», ТОВ «Сайлент-Інвест».
Також спірним в цій справі є розмір суми податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та розмір площі об`єкту нерухомого майна, на яку розповсюджується податкова пільга.
Позивач в позовній заяві зазначив, що контролюючим органом невірно нараховано розмір податку за об`єкт нерухомого майна.
Так судом встановлено, що відповідно до пункту 4 договору про спільну діяльність від 28.12.2020 року, позивач передав ТОВ «НЬЮ-АРК», засновником якого він є, на безоплатній основі право використання за призначенням у господарській діяльності, будівлю фасувального цеху, розташованого за адресою: Дніпропетровська обл., м. Новомосковськ, вул. Радянська, б.255д. 
Додатковою угодою №1 від 04.01.2021 року до Договору про спільну діяльність від 28.12.2020 були внесені зміни, якими уточнено, що для використання за призначенням у господарській діяльності (надання послуг з фасування) на безоплатній основі ТОВ «НЬЮ-АРК» передано 2000 кв.м фасувального цеху, розташованого за адресою: Дніпропетровська обл., м. Новомосковськ, вул. Радянська, б.255д. 
Додатковою угодою № 2 від 09.04.2024 до Договору про спільну діяльність від 28.12.2020, після змін у державному реєстрі щодо збільшення загальної площі об`єкта нерухомості з 3130,00 кв.м. на 3322,90 кв.м, було визначено, що площа фасувального цеху, яка використовується в господарській діяльності ТОВ «НЬЮ-АРК» залишається без змін і становить 2000 кв.м.
Оскільки будівля фасувального цеху, розташованого за адресою: Дніпропетровська обл., м. Новомосковськ, вул. Радянська, б.255д в частині її площі 2000 кв.м. не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, податковим органом невірно здійснено нарахування податкового зобов`язання позивачу згідно податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 13.08.2025 року №2016387-2411-0462-UA12100070000011492 в частині 17 750,00 грн., №2016377-2411-0462 в частині 53 250,00 грн., від 24.06.2024 року №1538975-2412-0462-UA12100070000011492 в частині 67 000,00 грн.; №1538808-2412-0462-UA12100070000011492 в частині 65 000,00 грн., №1538793-2412-0462-UA12100070000011492 в частині 60 000,00 грн., саме в такій частині дані податкові повідомлення-рішення підлягають визнанню протиправними та скасуванню.
Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.
У відповідності до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Оцінюючи докази надані сторонами, суд відзначає, що позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження заявлених позовних вимог, у той час як відповідачем не надано належних доказів на підтвердження законності спірних рішень.
Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Щодо судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір», при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
При поданні позовної заяви з ціною позову 751 442,51 грн. позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 6011,54 грн., що документально підтверджується квитанцією від 07.10.2025 року. 
При цьому, з матеріалів справи судом встановлено, що після зменшення розміру позовних вимог ціна позову становить 263000,00 грн., а отже судовий збір за подання позовної заяви повинен складати 2 104,00 грн. (2630,0 грн. х 0,8). 
Враховуючи вимоги частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» надміру сплачений судовий збір у розмірі 3 907,54 грн. (6011,54 грн. – 2 104,0 грн.) може бути повернутий позивачу на підставі його клопотання.
Керуючись статтями 243, 245-247, 250, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17-А, ЄДРПОУ 44118658) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень в частині – задовольнити.
Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення – рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 13.08.2025 року №2016387-2411-0462-UA12100070000011492 на суму 17 750,00 грн., №2016377-2411-0462 на суму 53 250,00 грн., від 24.06.2024 року №1538975-2412-0462-UA12100070000011492 на суму 67 000,00 грн.; №1538808-2412-0462- НОМЕР_2 на суму 65 000,00 грн., №1538793-2412-0462-UA12100070000011492 на суму 60 000,00 грн.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2 104,00 грн. 
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст судового рішення складено 30.01.2026 року.
Суддя С.І. Озерянська