П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/23479/24	

Категорія 111030000	Головуючий у суді І інстанції: Бойко О.Я. час і місце ухвалення: письмове провадження, м. Одеса	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача	Семенюк Г.В.	
суддів: 	Федусик А.Г.	
 	Шляхтицький О.І.	

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01 січня 2025 р. у справі № 420/23479/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, мотивуючи його тим, що відповідач безпідставно при визначенні бази оподаткування земельним податком використав відомості щодо нормативно-грошової оцінки земельної ділянки. Відомості про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, зазначені у Витязі з технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок №20869 від 14.09.2022 не можуть бути використані для розрахунку податкового зобов`язання. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 01 січня 2025 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 30.04.2024 №230601-2409-1503-UA51100010000023950, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання земельного податку з фізичних осіб за 2018 рік в сумі 916 120 (дев`ятсот шістнадцять тисяч сто двадцять),57 грн. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 30.04.2024 №230600-2409-1503-UA51100010000023950, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання земельного податку з фізичних осіб за 2019 рік в сумі 916 120 (дев`ятсот шістнадцять тисяч сто двадцять),57 грн. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 30.04.2024 №230599-2409-1503-UA51100010000023950, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання земельного податку з фізичних осіб за 2020 рік в сумі 916 120 (дев`ятсот шістнадцять тисяч сто двадцять),57 грн. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 30.04.2024 №230710-2409-1503-UA51100010000023950, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання земельного податку з фізичних осіб за 2021 рік в сумі 916 120 (дев`ятсот шістнадцять тисяч сто двадцять),55 грн.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ГУ ДПС в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги ГУ ДПС в Одеській області зазначає, що суд І інстанції надав перевагу доводам Позивача, не прийнявши до уваги доказів Відповідача, що призвело до порушення принципів, закріплених у ст. 8 КАС України, щодо рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, що у свою чергу, призвело до порушення вимог ст. 72, 242 КАС України. Зокрема, судом першої інстанції не дотримана така основна засада судочинства, передбачена ст. 129 Конституції України, як законність, що передбачає вирішення спору при правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права.
Позивач надав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу у якому вказує на те, що відповідачем не надано жодного належного і допустимого доказу, який би спростовував або ставив під сумнів законність і обґрунтованість рішення першої інстанції. Зміст апеляційної скарги тотожний змісту відзиву на позовну заяву та зводиться до формального відтворення норм права. В апеляційній скарзі, всупереч вимогам п.6 ч.2 ст.296 КАС України, відсутнє обґрунтування вимог відповідача, із зазначенням того, у чому полягає неправильність чи неповнота дослідження доказів і встановлення обставин у справі та (або) застосування норм права.
На підставі ст. 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що позивачці на праві власності належить земельна ділянка загальною площею 6,8895 га, кадастровий номер 5123755200:01:002:0363, яка розташована за адресою: Одеська обл., Овідіопольський район, Авангардівська селищна рада, масив№10 діл.№157,176.
27.05.2024 позивачка отримала спірні податкові повідомлення-рішення.
Підставою для розрахунку податкових зобов`язань за 2018-2021 роки послужили відомості про розмір нормативної грошової оцінки вищезазначеної земельної ділянки, які зазначені у Витязі з технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок №20869 від 14.09.2022.
За 2021 рік відповідач визначив суму податкового зобов`язання (916 120,55 грн.), поділивши значення розміру нормативної грошової оцінки за 2022, яке вказано у Витязі (100 773 262,32 грн.) на коефіцієнт індексації (1,1), який застосовувався за 2021 рік. Таким чином, отримавши розмір нормативної грошової оцінки за 2021 (91 612 056,65 грн.)., яку помножив на ставку податку 1%.
За 2020 рік відповідач визначив суму податкового зобов`язання (916 120,57 грн.), поділивши значення розміру нормативної грошової оцінки за 2021 рік, яке він вирахував самостійно (91 612 056,65 грн.) на коефіцієнт індексації (1), який застосовувався за 2020 рік. Таким чином, отримавши розмір нормативної грошової оцінки за 2020 рік (916 120,57 грн.), яку помножив на ставку податку 1%.
За 2019 рік відповідач визначив суму податкового зобов`язання (916 120,57 грн.), поділивши значення розміру нормативної грошової оцінки за 2020, яке він вирахував самостійно (91 612 056,65 грн.). на коефіцієнт індексації (1), який застосовувався за 2019 рік. Таким чином, отримавши розмір нормативної грошової оцінки за 2019 рік (91 612 056,65 грн.), яку помножив на ставку податку (1%).
За 2018 рік відповідач визначив суму податкового зобов`язання (916 120,57 грн)., поділивши значення розміру нормативної грошової оцінки за 2019 рік, яке він вирахував самостійно (91 612 056,65 грн.) на коефіцієнт індексації (1), який застосувався за 2018 рік. Таким чином, отримавши розмір нормативної грошової оцінки за 2018 рік (91 612 056,65 грн.), яку помножив на ставку податку (1%). 
Згідно з листом ГУ ДПС в Одеській області №9655/6/15-32-13-07-06 від 15.03.2024 у позивачки відсутній податковий борг з податку на землю за земельну ділянку загальною площею 6,8895 га, кадастровий номер 5123755200:01:002:0363, яка розташована за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, Авангардівська селищна рада, масив №10 діл.№175,176. 
Рішенням від 29.09.2023 у справі №420/1803/23, яке набрало законної сили 22.12.2023 Одеський окружний адміністративний суд встановив: “ ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка загальною площею 6,8895 га, кадастровий номер 5123755200:01:002:0363, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки “для будівництва та обслуговування будівель торгівлі”. Проте розмір земельного податку був визначений відповідачем на підставі витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок №20869 від 14.09.2022. Інформація з даного Витягу не може бути підставою для визначення податкового зобов`язання ОСОБА_1 з земельного податку за 2022 рік щодо вищезазначеної земельної ділянки, так як був сформований щодо іншої земельної ділянки з кадастровим номером №5123755200:02:001:0363”. 
В постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22.12.2023 у справі №4202/1803/23 суд встановив: “[...] контролюючий орган при визначенні бази оподаткування земельним податком безпідставно використав відомості щодо нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, яка належить іншій фізичній особі, що не відповідає вимогам ПК України”. 
Не погоджуючись із вказаними вище податковими повідомленнями-рішеннями, позивач оскаржив їх до суду.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані позивачем податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.
П`ятий апеляційний адміністративний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне:

Згідно з ст.206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Сплата за землю справляється відповідно до закону. 
Згідно з вимогами п.п. “в” ст.96 Земельного кодексу України землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.
Стаття 14 Податкового кодексу України (далі - ПК) визначає поняття:
земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу) (пп.1. 14.1.72.) ;
землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), які користуються земельними ділянками державної та комунальної власності:
на праві постійного користування;
на умовах оренди (п.п.14.1.73.);
земельна ділянка - частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, цільовим (господарським) призначенням та з визначеними щодо неї правами (п.п.14.1.74.);
плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (п.п.14.1.147.).
Відповідно до п.269.1 ст. 269 ПК платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.
Згідно з ст.270 ПК встановлено, що об`єктами оподаткування земельним податком є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності. 
Обов`язок зі сплати земельного податку виникає з моменту набуття права власності (користування) відповідною земельною ділянкою.
Таким чином, платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв), що перебувають у їх власності або користуванні.
Обов`язок сплачувати земельний податок виникає у власників земельних ділянок, землекористувачів з дня виникнення права власності або користування земельною ділянкою.
Відповідно до п.271.1 ст.271 ПК: “Базою оподаткування є:
271.1.1. нормативна грошова оцінка земельної ділянки з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом;
271.1.2. площа земельної ділянки, нормативну грошову оцінку якої не проведено.
База оподаткування по земельних частках (паях) визначається згідно із даними земельних ділянок, на які фізичні особи мають право як власники земельних часток (паїв), з урахуванням підпунктів 271.1.1 та 271.1.2 цього пункту”.
Згідно з п.271.2 ст.271 ПК: “ Рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.
Відповідно до п.274.1. ст.274 ПК : “ Ставка податку за земельні ділянки, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, а для лісових земель - не більше 0,1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки.
Згідно з п.274.2 ст.274 ПК ставка податку встановлюється у розмірі не більше 12 відсотків від їх нормативної грошової оцінки за земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні суб`єктів господарювання (крім державної та комунальної власності). 
“286.1. Підставою для нарахування земельного податку є:
а) дані державного земельного кадастру;
б) дані Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;
в) дані державних актів, якими посвідчено право власності або право постійного користування земельною ділянкою (державні акти на землю);
г) дані сертифікатів на право на земельні частки (паї);
ґ) рішення органу місцевого самоврядування про виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв);
д) дані інших правовстановлюючих документів, якими посвідчується право власності або право користування земельною ділянкою, право на земельні частки (паї);
е) дані Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, визначеного у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку.
У разі подання платником податку до контролюючого органу правовстановлюючих документів на земельну ділянку, земельну частку (пай), відомості про які відсутні у базах даних інформаційних систем центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, нарахування податку фізичним особам здійснюється на підставі поданих платником податку відомостей до отримання контролюючим органом інформації про перехід права власності на об`єкт оподаткування".
Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
У разі подання платником податку до контролюючого органу правовстановлюючих документів на земельну ділянку, відомості про яку відсутні у базах даних інформаційних систем центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, сплата податку фізичними та юридичними особами здійснюється на підставі поданих платником податку відомостей до отримання контролюючим органом інформації про перехід права власності на об`єкт оподаткування.
286.2. Платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму плати за землю щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають до відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, а надалі такий витяг подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.
Відповідно до п.286.5 ст 286 ПК : “ Нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки, у тому числі право на яку фізична особа має як власник земельної частки (паю), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, разом із детальним розрахунком суми податку, який, зокрема, але не виключно, має містити кадастровий номер та площу земельної ділянки, розмір ставки податку та розмір пільги зі сплати податку”.
В свою чергу відповідно до ст.38 Закону України “Про Державний земельний кадастр” від 07.07.2011 №3613-VІ визначено порядок користування відомостями Державного земельного кадастру, згідно з якою відомості Державного земельного кадастру є відкритими та загальнодоступними, крім випадків, передбачених цим Законом, та надаються у формі: витягів з Державного земельного кадастру; довідок, що містять узагальнену інформацію про землі (території); викопіювань з картографічної основи Державного земельного кадастру; кадастрової карти (плану).
Згідно з ч.2 ст.20 Закону України “Про оцінку земель” №”1378-VI від 11.12.2003 дані про нормативну грошову оцінку земельної ділянки оформлюється, як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.
Отже обов`язок з нарахування сум земельного податку фізичним особам покладено на органи державної податкової служби, яким для визначення розміру вказаного податку необхідно встановити базу оподаткування, наявність грошової оцінки землі, інші відомості для визначення суми податкового зобов`язання. 
Звертаючись до фактів цієї справи, відповідач застосував для розрахунку податкових зобов`язань за 2018-2021 роки відомості про розмір нормативної грошової оцінки вищезазначеної земельної ділянки, які зазначені у Витязі з технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок №20869 від 14.09.2022.
Стосовно вказаного витягу рішенням суду встановлено, що визначення бази оподаткування земельним податком на його підставі є протиправним. Так, рішенням Одеського окружного адміністративного суду, яке набрало законної сили, у справі №420/18037/23 встановлено, що у власності позивача перебуває земельна ділянка з іншим кадастровим номером, а саме: 5123755200:01:002:0363, що свідчить про те, що контролюючий орган при визначенні бази оподаткування земельним податком безпідставно використав відомості (витяг із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, сформований 14.09.2022 відносно земельної ділянки з кадастровим номером 5123755200:02:001:0363) щодо нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, яка належить іншій фізичній особі, що не відповідає вимогам ПК України. 
Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа стосовно якої встановлено ці обставини.
Крім того, згідно з листом ГУ Держгеокадастру в Одеській області від 10.07.2024 №29-15-0.10-4136/2-24 витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок №20869 від 14.09.2022 визнаний недійсним з моменту формування, про що ГУ Держгеокадастру в Одеській області повідомило ГУ ДПС в Одеській області листом №11-15-0.10-3160/2-24 від 24.05.2024. 
Нормативна грошова оцінка земельних ділянок визначається відповідно до актуальних відомостей Державного земельного кадастру на момент формування такого витягу та підлягає індексації станом на 1 січня поточного року. 
Постанова Кабінету Міністрів України № 1386 від 21.12.2011 про ”Порядок подання інформації про платників податків, об`єкти оподаткування та об`єкти пов`язані з оподаткуванням, для забезпечення ведення їх обліку, а також обчислення та справляння податків і зборів” у п.4 визначає, що Держгеокадастр та Мін`юст подають щомісяця до 10 числа ( у разі технічної можливості - щоденно), а також на запит контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки або ДПС інформацію необхідну для обчислення та справляння плати за землю.
Отже обов`язок з нарахування сум земельного податку фізичним особам покладено саме на органи державної податкової служби, яким для визначення розміру вказаного податку необхідно встановити базу оподаткування, наявність грошової оцінки землі, інші відомості для визначення сум грошового зобов`язання. 
Звертаючись до фактів цієї справи, у листі ГУ Держгеокадастру в Одеській області №39-15-0.10-3803/2-24 від 24.06.2024 вказано, що на земельну ділянку з кадастровим номером 5123755200:01:002:0363 за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, Авангардівська селищна рада, масив №10, ділянки №175,176 у 2018-2021 роках відсутня інформація щодо формування витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки.
Відповідно до листа ГУ Держгеокадастр в Одеській області №29-15-0.10-3952/2/-24 від 02.07.2024 інформація щодо складання за заявою податкового органу витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку спірної земельної ділянки у 2018-2021 роки відсутня. 
Таким чином, відповідач не звертався у 2018-2021 роках до Держгеокадастру з заявою про формування відповідних витягів. Отже суми земельного податку відповідач нарахував без наявності в розпорядженні актуальних даних у вигляді відповідних витягів за 2018-2021 роки, відтак - за відсутності бази оподаткування. 
Крім того, 10.11.2021 набрала чинності Постанова КМУ №1147 від 03.11.2021 “ Про затвердження Методики нормативної грошової оцінки земельних ділянок”, якою визнано такими, що втратили чинність низка постанов КМУ. Так, відповідно до п.1 цієї Постанови визнана такою, що втартила чинність Постанова КМУ №213 від 23.03.1995, якою була затверджена Методика нормативної грошової оцінки земель населених пунктів” на виконання якої виданий Наказ Міністерства аграрної політики і продовольства України №489 від 25.11.2016.
Згідно з листом Держгеокадастру №22-28-0.222-16554/2-21 від 31.12.2021 у зв`язку із набранням чинності постановою КМУ від 03.11.2021 №1147 і відповідною втратою чинності Постановою КМУ №213 від 23.03.1995 розроблений в її продовження Порядок нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, затверджений Наказом №489 від 25.11.2016 втратив свою актуальність. 
Отже визначення розміру нормативної грошової оцінки за формулою, яка станом на 14.09.2022 втратила, чинність є протиправним. 
Крім того, 30.04.2021 до Держгеокадастру були внесені зміни у відомості про цільове призначення земельної ділянки з 01.1.-для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на 03.07. - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. Відповідно до Постанови КМУ №213 від 23.03.1995 та №1147 від 03.11.2021 при визначенні нормативної грошової оцінки конкретної земельної ділянки враховувася коефіцієнт її цільового призначення. Таким чином, розмір нормативної грошової оцінки, визначений для змельної ділянки з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі не може застосовуватися для визначення сум податкового зобов`язання щодо земельної ділянки з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Тобто визначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки за 2018 рік згідно з даними технічної документації, введеної в дію з 01.01.2019 є протиправним. 
Згідно з п.287.5 ст.287 ПК : “Податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення”.
Відповідно до п. 287.10 ст. 287 ПК Податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу.
Згідно з ст.102.1 ПК України контролюючий орган, крім випадків, передбачених пунктом 102.2. цієї статті має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків, визначених цим кодексом не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної п.133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань , нарахованих контролюючим органом, а якщо так податкова декларація буде подана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань , платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання ( в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. 
Стаття 285 ПК визначає, що базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік розпочинається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року.
Отже нарахування податкового зобов`язання з земельного податку з фізичних осіб здійснюється за рік, що є базовим податковим періодом, а відповідне податкове повідомлення-рішення надсилається контролюючим органом до 01.07. поточного року, тобто до його закінчення. Водночас відповідно до п.287.10 ст.287 ПК податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховане лише у межах 1095 днів.
Граничний строк сплати земельного податку з фізичних осіб за 2018 рік є 29.08.2018. Таким чином, відповідач мав право скласти і надіслати податкове повідомлення-рішення з земельного податку з фізичних осіб за 2018 рік у межах 1095 днів, тобто не пізніше 30.08.2021. В свою чергу оскаржуване рішення складене 30.04.2024 і надіслано 01.05.2024 тобто з порушенням встановленого строку. Граничний строк сплати земельного податку з фізичних осіб за 2019 рік є 29.08.2019 . Таким чином, відповідач мав право скласти і надіслати податкове повідомлення-рішення з земельного податку з фізичних осіб за 2019 рік у межах 1095 днів, тобто не пізніше 30.08.2022. 
В свою чергу оскаржуване рішення складене 30.04.2024 і надіслано 01.05.2024 тобто з порушенням встановленого строку. 
Граничний строк сплати земельного податку з фізичних осіб за 2020 рік є 29.08.2020. Таким чином, відповідач мав право скласти і надіслати податкове повідомлення-рішення з земельного податку з фізичних осіб за 2020 рік у межах 1095 днів, тобто не пізніше 30.08.2023. 
В свою чергу оскаржуване податкове повідомлення-рішення складене 30.04.2024 і надіслано 01.05.2024, тобто з порушенням встановленого строку. 
Отже, оскаржувані позивачем податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.
Доводи апеляційної скарги дублюють відзив на адміністративний позов (т.1 а.с. 82) були предметом дослідження в суді першої інстанції та висновків останнього не спростовують.
З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області, - залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01 січня 2025 року по справі № 420/23479/24, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Суддя-доповідач 		Г.В. Семенюк	
Судді	  	О.І. Шляхтицький   А.Г. Федусик