ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2026 року	Львів	Справа № 300/2892/25 пров. № А/857/33499/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача: Гінди О.М.,
суддів: Заверухи О.Б., Матковської З.М., 
розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 липня 2025 року (головуючий суддя: Панікар І.В., місце ухвалення - м. Івано-Франківськ) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

встановив:

ОСОБА_1 , 28.04.2025 звернулася до суду з позовом, в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 14.04.2025 за № 393/03-16;
- зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплату пенсії з 01.04.2025, зарахувавши до стажу період роботи з 01.01.2004 по 18.05.2020 у Комерційному підприємстві «Коломийська інфекційна лікарня Коломийської міської ради» в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивачка зазначає, що звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про перерахунок пенсії з проханням зарахувати до стажу період її роботи з 01.01.2004 по 18.05.2020 у Комерційному підприємстві «Коломийська інфекційна лікарня Коломийської міської ради» в подвійному розмірі згідно статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Проте, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій було відмовлено у проведенні такого перерахунку. Вважає відмову відповідача протиправною, оскільки за правилами статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та в силу приписів пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період роботи у психіатричному закладі охорони здоров`я до стажу роботи на пільгових умовах у подвійному розмірі. 
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 липня 2025 року позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 14.04.2025 за № 393/03-16.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 із зарахуванням до стажу періоду роботи з 01.01.2004 по 18.05.2020 у Комунальному некомерційному підприємстві Комунальному некомерційному підприємстві «Коломийська інфекційна лікарня Коломийської міської ради» в подвійному розмірі, згідно статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з 01.04.2025.
Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив в апеляційному порядку. Вважає його таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому просить скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги покликається на те, що згідно рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 14.04.2025 за № 393/03-16 відмовлено позивачці у проведенні перерахунку пенсії. Зазначає, що з 01.01.2004 набрав чинності Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до абзацу 9 частини 3 статті 24 положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом. Згідно з абзацами 1, 2 пункту 16 розділу XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з січня 2004 застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років. Враховуючи вищевикладене, представник відповідача вважає, що оскільки Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» набрав чинності 01.01.2004, то в подвійному розмірі на підставі статті 60 положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» підлягають зарахуванню періоди роботи до 01.01.2004. 
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Враховуючи те, що апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів.
Судом першої інстанції встановлено, що позивачка отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Позивачка, 07.04.2025 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про перерахунок пенсії з проханням зарахувати до стажу період її роботи з 01.01.2004 по 18.05.2020 у Комерційному підприємстві «Коломийська інфекційна лікарня Коломийської міської ради» в подвійному розмірі згідно статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Однак, після опрацювання системою поданої заяви, згідно принципу екстериторіальності органом, що призначає пенсію визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 14.04.2025 за № 393/03-16 відмовлено позивачці у здійсненні перерахунку пенсії у зв`язку з відсутністю законодавчих підстав.
Вважаючи такі дії відповідача неправомірними, позивачка звернулася до суду з позовом для захисту свого порушеного права.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області протиправно відмовлено позивачці у здійсненні перерахунку пенсії, не зарахувавши до стажу період її роботи з 01.01.2004 по 18.05.2020 у Комунальному некомерційному підприємстві Комунальному некомерційному підприємстві «Коломийська інфекційна лікарня Коломийської міської ради» в подвійному розмірі згідно статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що оформлена рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 14.04.2025 за № 393/03-16.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05.11.1991 (далі - Закон № 1788-XII) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058-IV) (у редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно пункту 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Відповідно до частин 1-3 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Пунктом 3 статті 40 Закону № 1058-IV передбачено, що у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, то провадиться перерахунок пенсії з врахуванням страхового стажу після призначення пенсії.
Відповідно до статті 62 Закону № 1788, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 в період з 01.01.2004 по 18.05.2020 позивачка працювала на посаді медичної сестри ЕКГ, медсестри фізкабінету, сестри медичної з фізіотерапії в Комунальному некомерційному підприємстві «Коломийська інфекційна лікарня Коломийської міської ради» (а. с. 9-10).
Суд апеляційної інстанції зауважує, що трудова книжка містить всі необхідні записи, які засвідчені роботодавцем та дають можливість встановити дату прийняття та звільнення з роботи, місце роботи та накази на підставі яких позивачка була прийнята на таку роботу.
Крім цього, довідкою Комунального некомерційного підприємства «Коломийська інфекційна лікарня Коломийської міської ради» від 01.04.2025 № 3490м підтверджується, що ОСОБА_1 працювала в Комунальному некомерційному підприємстві «Коломийська інфекційна лікарня Коломийської міської ради», що дає право відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на зарахування стажу роботи у подвійному розмірі (а. с. 11).
Суд апеляційної інстанції зазначає, що пільги по обчисленню стажу за роботу в деяких медичних закладах встановлені статтею 60 Закону № 1788.
Статтею 60 Закону № 1788 передбачено, що робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Закон України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06.04.2000 № 1645-III визначає правові, організаційні та фінансові засади діяльності органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, спрямованої на запобігання виникненню і поширенню інфекційних хвороб людини, локалізацію та ліквідацію їх спалахів та епідемій, встановлює права, обов`язки та відповідальність юридичних і фізичних осіб у сфері захисту населення від інфекційних хвороб.
Відповідно до ст. 7 цього Закону, лікування хворих на інфекційні хвороби може проводитися в акредитованих у встановленому законодавством порядку державних і комунальних спеціалізованих закладах (відділеннях) охорони здоров`я та клініках наукових установ, а також в акредитованих закладах охорони здоров`я, заснованих у встановленому законодавством порядку на приватній формі власності. У разі якщо перебіг інфекційної хвороби легкий, а епідемічна ситуація в осередку інфекційної хвороби благополучна, лікування такого хворого під систематичним медичним наглядом може здійснюватися амбулаторно, крім випадків, передбачених статтями 22, 27 і 31 цього Закону.
Лікуванням хворих на інфекційні хвороби можуть займатися особи, які мають медичну освіту та відповідають кваліфікаційним вимогам, установленим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, у тому числі особи, які в установленому порядку займаються приватною медичною практикою.
Отже, за встановлених обставин, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що Комунальне некомерційне підприємство «Коломийська інфекційна лікарня Коломийської міської ради Івано-Франківської області», як лікувальний заклад призначений для надання медичної допомоги хворим на інфекційні хвороби, в розумінні статті 60 Закону № 1788-ХІІ, є інфекційним закладом охорони здоров`я, робота у якому зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідачем не зараховано до страхового стажу позивачки період її роботи у подвійному розмірі, оскільки відсутня правова норма в Законі № 1058-IV та відсутній обов`язок враховувати статтю 60 Закону № 1788-XII для обрахунку стажу з 01.01.2004.
Однак, суд апеляційної інстанції вважає такі дії відповідача протиправними, з огляду на таке.
Так, частиною 4 статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 01.01.2004 застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
Закон № 1058-IV набрав чинності 1 січня 2004 року. До цього моменту пенсійні відносини врегульовувалися Законом № 1788-XII.
Положеннями статті 60 Закону № 1788-XII передбачено, що робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Прикінцевими положеннями Закону № 1058-IV визначено, що до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах за списками № 1 і 2, а також за вислугу років, здійснюється за названим Законом у разі досягнення пенсійного віку та за наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».
Відповідно до пункту 16 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, положенняЗакону № 1788-ХІІ застосовуються у частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.
Таке правове регулювання вказує на те, що положення Закону України «Про пенсійне забезпечення», в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах (в тому числі щодо пільг по обчисленню стажу), продовжують діяти і підлягають застосуванню після 01.01.2004, станом на час звернення позивачки за перерахунком пенсії діяли і підлягали застосуванню відповідними суб`єктами під час виконання покладених на них функцій.
Відтак, за правилами статті 60 Закону № 1788-ХІІ та в силу приписів пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV період роботи в інфекційних закладах охорони здоров`я після 2004 року підлягають зарахуванню до стажу роботи на пільгових умовах у подвійному розмірі.
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 04.12.2019 у справі № 689/872/17, від 20.04.2022 у справі № 214/3705/17, від 27.04.2023 у справі № 160/14078/22, які в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховуються судом апеляційної інстанції під час вирішення цього спору.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що необхідно визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 14.04.2025 за № 393/03-16 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 із зарахуванням до стажу періоду роботи з 01.01.2004 по 18.05.2020 у Комунальному некомерційному підприємстві Комунальному некомерційному підприємстві «Коломийська інфекційна лікарня Коломийської міської ради» в подвійному розмірі, згідно статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з 01.04.2025.
Таким чином, апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст. ст. 311, 316, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд –

постановив:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 липня 2025 року у справі № 300/2892/25 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	О. М. Гінда 	
судді	 	О. Б. Заверуха 	
 	 	З. М. Матковська