ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

13 березня 2026 року м. Житомир справа № 240/21700/25
категорія 102000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Липи В.А., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2 до Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії, 

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2 з позовною заявою до Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що відповідач відмовою в оформленні та видачі паспорта у вигляді книжечки неповнолітній ОСОБА_2 порушує основоположні права дитини, як людини і громадянина України.
Ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
До суду від відповідача надійшов відзив, в якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю за безпідставністю. 
Відповідно до положень статей 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) дана адміністративна справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.
Згідно із частиною п`ятою статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
ОСОБА_2 та її законний представник (мати) - ОСОБА_1 звернулись із заявою від 18.07.2025 до Малинського відділу Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області, в якій просили оформити та видати ОСОБА_2 паспорт громадянина України, зразка 1994 року, у формі книжечки.
Малинський відділ Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області листом від 12.08.2025 повідомив позивача про те, що ОСОБА_2 досягнула лише 15-річного віку, а тому заява є такою, що подана передчасно.
Вважаючи таку відмову в оформленні та видачі неповнолітній паспорта у вигляді книжечки зразка 1994 року протиправною, позивач звернулася до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов зважає на таке.
Статтею 5 Закону України "Про громадянство України" № 2235-ІІІ від 18.01.2001 року (далі Закон № 2235-ІІІ) визначено, що документом, що підтверджує громадянство України, є, зокрема, паспорт громадянина України.
Аналогічну норму містить стаття 21 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" від 20.11.2012 року № 5492-VI (далі - Закон № 5492-VI), яка визначає, що паспортом громадянина України є документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.
Згідно зі статтею 13 Закону № 5492-VI документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру (далі - документи Реєстру), відповідно до їх функціонального призначення поділяються, на документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, до яких відноситься, зокрема, паспорт громадянина України, та документи, що посвідчують особу та підтверджують її спеціальний статус.
Відповідно до частин 2, 4, 6 статті 14 Закону № 5492-VI документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклету. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації. Відцифрований образ обличчя особи в документах у формі книжечки розміщується на сторінці даних і виконується за технологією лазерного гравіювання та дублюється в центрі сторінки даних за технологією лазерної перфорації.
Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року № 2503-XIIзатверджено "Положення про паспорт громадянина України" (далі - Положення № 2503-XII).
Згідно з пунктом 1 Положення № 2503-ХІІ паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України. Паспорт дійсний для укладання цивільно-правових угод, здійснення банківських операцій, оформлення доручень іншим особам для представництва перед третьою особою лише на території України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України.
Відповідно до пункту 3 Положення № 2503-XIІ бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Терміни впровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення.
Пунктом 5 Положення № 2503-XII передбачено, що паспортна книжечка являє собою зшиту в накидку нитками обрізну книжечку розміром 88х125 мм, що складається з обкладинки та 16 сторінок. Усі сторінки книжечки пронумеровані і на кожній з них зображено Державний герб України і перфоровано серію та номер паспорта.
Паспорт, виготовлений у вигляді паспортної картки (інформаційного листка), має розмір 80 х 60 мм. У інформаційний листок вклеюється фотокартка і вносяться відомості про його власника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження і особистий номер, а також дата видачі і код органу, що його видав. Інформаційний листок заклеюється плівкою з обох боків.
Отже, вищенаведеними нормами законодавства передбачено дві форми паспорта громадянина України: книжечка і картка.
Як передбачено пунктами 3, 8 Положення № 2503-XII, терміни запровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення. Термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної книжечки, не обмежується.
Тобто, заявник, звернувшись до уповноваженого суб`єкта з відповідними документами, передбаченими вказаним Законом, має право на отримання паспорта громадянина України, зокрема, у формі книжечки.
При цьому, варто відмітити, що у разі відсутності у особи паспорта, така особа не має підтвердження громадянства України, що в свою чергу є порушенням її громадянських прав у зв`язку з неможливістю їх реалізації.
Крім того, відповідно до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 року № 302 "Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України" Державна міграційна служба до законодавчого врегулювання питання завершення оформлення та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року здійснює оформлення та видачу таких паспортів у порядку, встановленому Міністерством внутрішніх справ, громадянам України, щодо яких прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання Державної міграційної служби оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року.
З аналізу наведених норм слідує, що відсутності у відповідача можливості видачі позивачу паспорта громадянина України у формі книжечки не вбачається.
Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 19.09.2018 року за результатами розгляду зразкової справи № Пз/9901/2/18 (№806/3265/17).
Судом встановлено, що спір у цій справі виник у зв`язку з відмовою відповідача щодо оформлення та видачі ОСОБА_2 паспорта громадянина України у формі книжечки у відповідності до "Положення про паспорт громадянина України", затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року № 2503-ХІІ, через недосягнення заявником 16-річного віку.
Проте, посилання відповідача, як на підставу для відмови у видачі паспорту у формі книжечки недосягнення 16-річного віку, судом не беруться до уваги, враховуючи таке.
Дійсно, на момент звернення до територіального органу Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області ОСОБА_2 ще не виповнилося 16 років.
Відповідно до пункту 2 Положення № 2503-XII паспорт громадянина України видається кожному громадянинові України центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, після досягнення 16-річного віку.
"Тимчасовий порядок оформлення і видачі паспорта громадянина України", затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.06.2019 року № 456 також визначає шістнадцятирічний вік для оформлення та видачі паспорта.
Водночас, частиною 2 статті 21 Закону № 5492-VI передбачено, що кожен громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобов`язаний отримати паспорт громадянина України.
Таким чином, вимогами Закону № 5492-VI та Положення № 2503-XII фактично по-різному врегульовано вік, з якого особа може отримати паспорт громадянина України.
Частинами другою, третьою статті 7 КАС України передбачено, що суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.
У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.
Враховуючи викладене та з урахуванням положень частини 3статті 7 КАС України, які передбачають, що у разі невідповідності правового акта Закону України суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, суд дійшов висновку, що за обставин цієї справи застосуванню підлягають саме положення Закону № 5492-VI (як правового акта, який має вищу юридичну силу), яким вікове обмеження на оформлення та видачу паспорта громадянина України визначено з 14-річного віку.
Також варто вказати про імперативність приписів Закону № 5492-VI, відповідно до вимог яких встановлено обов`язок кожного громадянина України, який досяг 14-річного віку отримати паспорт громадянина України. У разі відсутності у особи паспорта, така особа не має підтвердження громадянства України, що в свою чергу може створювати перешкоди у реалізації позивачем своїх громадянських прав.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 18.11.2021 року у справі № 420/4049/20, та у подальшому підтримана у постановах від 17.05.2023 року у справі № 420/12574/21 та від 09.11.2023 року у справі № 380/16510/22 за подібних правовідносин із справою, що розглядається.
Отже, відмова відповідача в оформленні ОСОБА_2 паспорта у вигляді книжечки є неправомірною.
Як зазначено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.09.2018 року у справі № Пз/9901/2/18, будь-яке обмеження прав і свобод особи повинно бути чітким та законодавчо визначеним, однак таке обмеження, як неможливість отримання паспорта у формі книжечки, законодавством не передбачено.
Велика Палата Верховного Суду, вирішуючи вказану справу, дійшла висновку, що позбавлення особи можливості отримання паспорта у традиційній формі - у вигляді книжечки, і спричинені цим побоювання окремої суспільної групи, що отримання паспорта у вигляді картки може спричинити шкоду приватному життю, становить втручання держави, яке не було необхідним у демократичному суспільстві, і воно є непропорційним цілям, які мали б бути досягнуті без покладення на особу такого особистого надмірного тягаря.
Суд також зауважує, що відповідно до пункту 13 Положення № 2503-XII для одержання паспорта громадянин подає: заяву за формою, встановленою Міністерством внутрішніх справ України; - свідоцтво про народження; - дві фотокартки розміром 35х45 мм; - у необхідних випадках - документи, що підтверджують громадянство України.
Як стверджує позивач та це не спростовано відповідачем, ні УДМС в Житомирській області, ОСОБА_1 звернулася саме з заявою, в якій, як законний представник своєї неповнолітньої дитини, просила оформити та видати паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до "Положення про паспорт громадянина України", що узгоджується з повноваженнями його як законного представника, встановленими приписами частини 2 статті 154 Сімейного кодексу України.
Доказів відсутності таких додатків до заяви, які передбачені пунктом 13 Положення № 2503-ХІІ, а також прийняття відповідачем рішення про відмову у видачі паспорта саме у зв`язку з ненаданням таких документів, матеріалами справи не підтверджено.
Окремо суд зауважує, що положення пункту 13 Постанови № 2503-ХІІ не містять вимоги про обов`язок надання відповідного рішення суду щодо оформлення паспорта у формі книжечки.
Разом з тим, відсутність рішення суду не є законодавчо визначеною підставою для відмови громадянину України у видачі паспорта у формі книжечки.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що викладена у листі від 12.08.2025 року відмова відповідача у видачі ОСОБА_2 паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до "Положення про паспорт громадянина України" №2503-XII не відповідає критеріям правомірності, визначених в частині 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому оскаржувану відмову слід визнати протиправною та зобов`язати відповідача оформити та видати ОСОБА_2 паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до "Положення про паспорт громадянина України".
При цьому, обираючи саме такий спосіб захисту у цій справі (зобов`язати оформити та видати паспорт громадянина України у формі книжечки), судом враховано позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 10.09.2019 у справі №803/1376/17, від 10.09.2019 року у справі № 803/941/17, а також Верховного Суду України, який у своєму рішенні від 16.09.2015 року у справі № 21-1465а15 вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.
Зважаючи на відсутність документально підтверджених судових витрат у даній адміністративній справі, питання про їх розподіл судом не вирішується.
Керуючись статтями 73 - 78, 242 - 246, 250, 255 КАС України, суд -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області в особі Малинського відділу (вул. Чуднівська, 105,м. Житомир,Житомирська обл., Житомирський р-н,10005. РНОКПП/ЄДРПОУ: 37808497) про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії задовольнити.
Визнати протиправною відмову Малинського відділу Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області у видачі неповнолітній ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки зразка 1994 року, передбаченої "Положенням про паспорт громадянина України", що затверджене Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року №2503-ХІІ.
Зобов`язати Малинський відділ Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області видати неповнолітній ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до "Положення про паспорт громадянина України", затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року № 2503-XII.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Липа

13.03.26