П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/8173/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Слободонюк Михайло Васильович 
Суддя-доповідач - Матохнюк Д.Б. 
14 квітня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Матохнюка Д.Б. 
суддів: Граб Л.С.  Сторчака В. Ю. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 24 липня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області, третя особа - Комунальне підприємство Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго", про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області в якому просила:
-визнати протиправними дії Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області щодо проведення неналежної позапланової перевірки КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго" на предмет дотримання вимог законодавства про захист прав споживачів при наданні житлово-комунальних послуг по будинку № 46 вул. 600-річчя м. Вінниця, у відповідності до скарг ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Головне управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області повторно провести перевірку КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго" на предмет дотримання вимог законодавства про захист прав споживачів при наданні житлово-комунальних послуг по будинку № 46 вул. 600-річчя м. Вінниця, у відповідності до скарг ОСОБА_1 .
Рішенням вінницького окружного адміністративного суду від 24 липня 2025 позовні вимоги задоволено частково.
Визнано протиправними дій Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області щодо проведення неналежної позапланової перевірки КП ВМР “Вінницяміськтеплоенерго” на предмет дотримання вимог законодавства про захист прав споживачів при наданні житлово-комунальних послуг по буд. АДРЕСА_1 , у відповідності до скарг ОСОБА_1 .
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з судовим рішенням в частині відмовлених позовних вимог позивач подала апеляційну скаргу.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Стосовно тверджень апелянта про порушення судом норм процесуального права під час ухвалення оскаржуваного рішення, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Так, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції незаконно розглянуто справу в порядку спрощеного (письмового) порядку, тоді як позивачем подавалось обгрунтоване клопотання про розгляд справи за правилами загального провадження за участі учасників справи, з огляду на наступне.
Відповідно до норм Кодексу адміністративного судочинства питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження належить до дискреційних повноважень суду.
Сам факт подання стороною клопотання про розгляд справи за правилами загального провадження не зумовлює обов`язку суду його задовольнити.
Так, обравши спрощене провадження, суд першої інстанції фактично надав оцінку такми клопотанням та дійшов висновку про відсутність підстав для їх задоволення.
З урахуванням характеру спірних відносин, предмета доказування та відсутності необхідності дослідження доказів у судовому засіданні, суд першої інстанції дійшов висновку про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження на підставі наявних у матеріалах справи доказів.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що в даному випадку судом першої інстанції не було допущено порушення норм процесуального права.
Щодо доводів апелянта про порушенням судом першої інстанції норм матеріального права, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне. 
Так, позивач оскаржує рішення суду першої інстанції в частині відмови у зобов`язані Головне управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області повторно провести перевірку КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго" на предмет дотримання вимог законодавства про захист прав споживачів при наданні житлово-комунальних послуг по будинку № 46 вул. 600-річчя м. Вінниця, у відповідності до скарг ОСОБА_1 .
Так, відмовляючи у задоволенні вказаних позовних вимог суд першої інстанції виходив з безумовної заборони, закріпленої у абзаці 13 частини 1 статті 6 Закону України №877-V, на повторне проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) за тим самим фактом (фактами), що був (були) підставою для проведеного позапланового заходу державного нагляду (контролю), а також права суб`єкта господарювання, закріпленого у абзаці 11 частини 1 статті 10 вказаного Закону, не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення державного нагляду (контролю), якщо орган державного нагляду (контролю) здійснює повторний позаплановий захід державного нагляду (контролю) за тим самим фактом (фактами), що був (були) підставою для проведеного позапланового заходу державного нагляду (контролю).
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Так, ст. 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 №877-V (Закон №877-V) встановлено, що державний нагляд (контроль) – діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі – органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
Відповідно до ст. 2 Закону України №877-V його дія поширюється на відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Згідно ст. 6 Закону № 877-V підставою для здійснення позапланових заходів є, зокрема, звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється територіальним органом державного нагляду (контролю) за наявністю погодження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.
Під час проведення позапланового заходу з`ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов`язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення заходу державного нагляду (контролю).
Фізичні особи та посадові особи органів місцевого самоврядування, які подали безпідставне звернення про порушення суб`єктом господарювання вимог законодавства, несуть відповідальність, передбачену законом. Повторне проведення позапланових заходів державного нагляду (контролю) за тим самим фактом (фактами), що був (були) підставою для проведеного позапланового заходу державного нагляду (контролю), забороняється.
Статтею 10 Закону України №877-V закріплено, що суб`єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) має право, зокрема не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення державного нагляду (контролю), якщо орган державного нагляду (контролю) здійснює повторний позаплановий захід державного нагляду (контролю) за тим самим фактом (фактами), що був (були) підставою для проведеного позапланового заходу державного нагляду (контролю).
З аналізу статей 6 та 10 Закону №877-V встановлено, що повторне здійснення позапланової перевірки на підставі звернення фізичної особи (фізичних осіб), яке здійснюється територіальним органом державного контролю з одного й того ж предмету перевірки, тобто за тим самим фактом (фактами), забороняється.
При цьому суб`єкт господарювання під час здійснення державного контролю має право не допускати посадових осіб контролюючого органу, якщо державний нагляд (контроль) здійснюється з порушенням передбачених законом вимог щодо проведення таких заходів.
Так, у даному випадку оспорювана перевірка, яка проведена відповідачем за зверненням позивача та за наявності визначених законом підстав і з дотриманням умов, визначених Законом №877-V (отримання дозволу Держпродспоживслужби, винесення наказу про проведення позапланової перевірки, оформлення посвідчень (направлень) на перевірки) вже є реалізована, тобто завершена.
Відтак, незважаючи на встановлений в судовому порядку факт її неналежного проведення зі сторони відповідача, повторне проведення цієї ж самої перевірки з метою усунення її недоліків за цих самих підстав є неможливим через пряму заборону, передбачену абз. 13 ч. 1 ст. 6 Закону №877-V.
За таких обставин, визначений позивачем спосіб захисту порушеного права шляхом зобов`язання відповідача повторно провести перевірку КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» у відповідності до її скарг є таким, що суперечить закону, а саме абз. 13 ч. 1 ст. 6 Закону №877-V, а також не в змозі забезпечити ефективний захист порушених прав позивача, оскільки суд не вправі зобов`язувати суб`єкта владних повноважень діяти протиправно та всупереч вимогам закону.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.04.2023 у справі №640/12740/21.
Колегія суддів вважає безпідставним посилання апелянта на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26.03.2025 у справі №120/8263/24, оскільки згідно ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку.
Крім того, у апеляційній скарзі не зазначено жодної норми матеріального або процесуального права, яку порушив суд першої інстанції під час розгляду даної справи та обставини або доказу, якому суд першої інстанції не дослідив чи не надав належної оцінки.
Враховуючи вище викладене колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими у справі обставинами.
Колегія суддів звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду –без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. 
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення дотримано норми матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 24 липня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Матохнюк Д.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Граб Л.С.    Сторчак В. Ю.