13.04.2026 
Провадження №2-о/389/111/25
ЄУН 389/2865/25

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2026 року Знам`янський міськрайонний суд 
Кіровоградської області 
у складі: головуючого судді Українського В.В.,
за участю секретаря судового засідання Гой І.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні залу суду міста Знам`янка Кіровоградської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення,
В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт неприйняття ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , у зв`язку з фактичним не проживанням разом із спадкодавцем за місцем реєстрації на момент відкриття спадщини.
В обґрунтування своїх вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , яка проживала разом з чоловіком ОСОБА_5 . Після її смерті відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1 . Після її смерті ОСОБА_5 фактично своїми діями прийняв спадщину у вигляді вказаної квартири, однак не оформив свої спадкові права, та заповів у рівних частках все своє майно де б воно не було та з чого б воно не складалося ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Помер ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після його смерті спадкоємці звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини та видачу свідоцтва, в тому числі на спадкову квартиру. Нотаріусом роз`яснено про неможливість оформити спадщини на цілу квартиру через те, що на момент смерті ОСОБА_4 разом з нею проживали та були зареєстровані її чоловік ОСОБА_5 та син ОСОБА_3 , які в рівних частках прийняли спадщину. Вказано, що факт неприйняття спадщини ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_4 підлягає доведенню спадкоємцями.
Заявник вказує, що ОСОБА_3 з березня 2020 року та по день своєї смерті проживав в місті Олександрія Кіровоградської області, тому вважається таким, що спадщину не прийняв, так як хоча і був зареєстрований за однією адресою із спадкодавцем, однак фактично мав інше місце проживання.
Заявник у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, представник надав заяву, відповідно до якої підтримав вимоги позову та просить їх задовольнити, просить проводити розгляд справи без його участі. 
Заінтересована особа в судове засідання також не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, гадала заяву про розгляд справи без її участі, підтримала вимоги заяви та підтвердила викладені в ній факти.
Враховуючи, що в справі є достатньо матеріалів, які вказують на права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін.
Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи суд вважає заяву не обґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню за таких підстав.
ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . Після її смерті із заявою про прийняття спадщини звернувся чоловік ОСОБА_5 та повідомив, що крім нього є іще спадкоємець – син спадкодавця ОСОБА_3 , який зареєстрований з ними за однією адресою АДРЕСА_2 . Знам`янською міською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа №126/2021. Свідоцтво про право на спадщину не видавалося. 
ОСОБА_5 10 березня 2023 року заповів все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося , і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті і на що він за законом матиме право ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Помер ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 . Після його смерті із заявами про прийняття спадщини звернулися ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Першою знам`янською державною нотаріальною конторою Кіровоградської обалсті заведена спадкова справа №62/2023. Свідоцтво про право на спадщину не видавалося. 
Нотаріусом надано роз`яснення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про неможливість оформити спадщину на цілу квартиру АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_4 , спадкоємцем якої є її чоловік ОСОБА_5 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав і помер. Неможливість видати свідоцтво про право на спадщину на квартиру в цілому обґрунтована тим, що через те, що на момент смерті ОСОБА_4 разом з нею проживали та були зареєстровані її чоловік ОСОБА_5 та син ОСОБА_3 , які в рівних частках прийняли спадщину. Вказано, що факт неприйняття спадщини ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_4 підлягає доведенню спадкоємцями.
Заявник стверджує, що ОСОБА_3 з березня 2020 року та по день своєї смерті проживав в місті Олександрія Кіровоградської області, тому вважається таким, що спадщину не прийняв, так як хоча і був зареєстрований за однією адресою із спадкодавцем, однак фактично мав інше місце проживання. На доказ такого надав довідку видану Олександрійським геріатричним пансіонатом зі спеціальним відділенням №02-42/02/387 від 12 серпня 2024 року про те, що ОСОБА_3 проживав та був зареєстрований у пансіонаті з 23 березня 2020 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 ; довідку голови правління ЖБК-6 м. Знам`янка про не проживання ОСОБА_3 за адресою місця реєстрації з березня 2020 року; пояснення свідків.
Разом з тим, на ухвалу суду Олександрійським геріатричним пансіонатом зі спеціальним відділенням надана інформація про те, що ОСОБА_3 перебував у пансіонаті з 23.03.2021 по 06.01.2022. підставою для перебування підопічного у закладі є путівка 315 від 19.03.2021 видана департаментом соціального захисту населення Кіровоградської ОДА. Відповідно до копії путівки №15 про влаштування до інтернатної установи ОСОБА_3 має зареєстроване та фактичне місце проживання в АДРЕСА_2 станом на день видачі путівки 19 березня 2021 року. 
Таким чином, судом не приймається до уваги надані заявником докази, відомості в яких спростовуються наданими документами Олександрійського геріатричниого пансіонату зі спеціальним відділенням, що підтверджують проживання ОСОБА_3 у пансіонаті з 23 березня 2021 року. Тобто на момент смерті матері ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 був зареєстрований та проживав за адресою місця відкриття спадщини в АДРЕСА_2 та вважається таким, що прийняв спадщину у встановленому законом порядку після смерті матері. Іншими доказами проживання ОСОБА_3 разом із матір`ю на час відкриття спадщини не спростовано.
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
За приписами ст.93 ЦПК України в порядку цивільного судочинства розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. 
Згідно зі статтями 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України).
У частинах першій та другій статті 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Частиною першою статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.
Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).
Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Тобто, будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).
При розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: місце відкриття спадщини, коло спадкоємців, які прийняли спадщину, законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини. Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.
За змістом пунктів 3.21 та 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.
За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Верховний Суд у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17 (провадження № 61-39308св18) вказав, що частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.
Заявником не доведено належними та допустимим доказами факт не проживання ОСОБА_3 разом із ОСОБА_4 на час смерті та відповідно факт неприйняття ним спадщини після смерті матері.
На підставі викладеного та керуючись ст. 93, 259, 263, 265, 273, 293, 353 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В: 

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про встановлення факту, що має юридичне значення.
Судовий збір залишити на рахунок заявника.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду в тридцятиденний строк з дня його проголошення.Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заявник ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Заінтересована особа ОСОБА_2 проживає в АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя В.В. Український