КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
17 квітня 2026 року
м. Київ
провадження № 22-ц/824/1560/2026
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Євграфової Є. П. (суддя-доповідач), 
суддів: Левенця Б. Б., Саліхова В. В., 
розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області 
у складі судді Рижко Г. О.
від 01 травня 2025 року
у цивільній справі № 357/900/25 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» 
до ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В:
В січні 2025 року ТОВ «Кошельок», в особі представника Крилова С. С. звернулося в суд з позовом до відповідача, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №3182915307-611250 від 09.02.2022 у розмірі 41 032 грн 59 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом 9 000 грн, заборгованості за відсотками за користування позикою 20 592 грн, інфляційні збитки за період з 06.06.2022 по 15.01.2025 в сумі 9 120 грн 25 коп., 3% річних за період з 06.06.2022 по 15.01.2025 в сумі 2 320 грн 34 коп., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422 грн 40 коп.
Вимоги обґрунтовані тим, що 09.02.2022 між ОСОБА_1 та ТОВ «Кошельок», було укладено договір № 3182915307-611250 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (далі - Договір), на умовах строковості, зворотності, платності, за яким відповідач зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов та правил, зазначених у договорі. Кредитодавець, виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору та перерахував грошові кошти на її картковий рахунок. На момент подання позову у позичальника наявна заборгованість по сплаті кредиту та відсотків за користування нею у розмірі 29 592,00 (9 000,00 грн тіло кредиту + 2 772,00 грн відсотки за початковий строк користування позикою + 17 820,00 грн відсотки за продовжений строк користування позикою). 
Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 травня 2025 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кошельок» заборгованість за кредитним договором №3182915307-611250 від 09.02.2022 у розмірі 29 592 грн, яка складається з: заборгованості за сумою кредиту - 9 000 грн, заборгованість за відсотками за користування позикою 20 592 грн.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання судових витрат.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, у задоволенні позовних вимог ТОВ «Кошельок» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити у повному обсязі; стягнути з позивача на користь апелянта сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги.
Зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що позивачем не доведено факту укладання між ТОВ «Кошельок» та ОСОБА_1 договору від 09.02.2022 № 3182915307 - 611250 та отримання кредитних коштів. Вважає, що позивачем не було надано до суду жодних належних та допустимих документальних доказів, оформлених відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» на підтвердження факту заборгованості відповідача перед ТОВ «Кошельок». При цьому, наданий позивачем розрахунок заборгованості не є належним доказом наявності такої заборгованості та її розмірів, а її зміст не підтверджує факт користування кредитними коштами. 
Зазначає, що лист АТ «Таскомбанк» від 13.11.2024 за № 34690/47, адресований до ТОВ «Кошельок», про те, що був здійснений переказ коштів на картку НОМЕР_1 також не є належним доказом надання ОСОБА_1 кредитних коштів, оскільки не є первинним документом, оформленим відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що договір про надання кредиту був підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто, позивач не довів належними та допустимими доказами факт укладення з відповідачем договору позики, а також отримання грошових коштів саме відповідачем, а тому вимоги про стягнення заборгованості є не обґрунтованими. Матеріали справи не містять доказів про те, що відповідачу видавався одноразовий ідентифікатор для підписання договору позики.
Довідки-повідомлення AT «Таскомбанк» та ТОВ «Тас Лінк» про зарахування коштів на карту клієнта від фінасово-розрахункової установи за договором займу № 3182915307-61 1250, на які посилається позивач, як на доказ переведення коштів на рахунок відповідача, не є належним та допустимим доказом отримання відповідачем кредитних коштів, оскільки згідно вказаного платіжного доручення кошти в розмірі 9 000 грн були перераховані на вказаний номер картки, однак доказів того, що вказаний картковий рахунок належить саме ОСОБА_1 матеріали справи не містять. Вважає, що нарахування позивачем відсотків у період з 09.03.2022 по 06.06.2022 є необґрунтованими, оскільки здійснено поза межами строку кредитування, передбаченого договором.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Отже розгляд даної справи здійснюється без повідомлення учасників справи.
Правом подачі відзиву на апеляційну скаргу позивач не скористався.
Учасники справи належним чином повідомлені про розгляд апеляційної скарги на рішення суду від 01.05.2025 в порядку письмового провадження без виклику учасників справи, що підтверджується звітами про доставку копії ухвали про відкриття апеляційного провадження до електронного кабінету та на електрону адресу позивача і відповідача, а також рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення на ім`я ОСОБА_1 . 
Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 09.02.2022 між ОСОБА_1 та ТОВ «Кошельок» було укладено договір № 3182915307-611250 за допомогою веб-сайту (https://koshelok.ua/), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Кошельок», в рамках якої реалізується технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле (а.с. 14-28).
На виконання зазначених вимог, позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор 1554 для підписання кредитного договору № 3182915307-611250 від 09.02.2022.
Відповідно до умов Кредитного Договору та Паспорту споживчого кредиту до договору, ТОВ «Кошельок» взяло на себе зобов`язання надати ОСОБА_1 кредит для задоволення особистих потреб на таких умовах:
- сума кредиту, становить 9 000,00 грн ( п. 1.1. договору, розділ 3 паспорту кредиту);
- початковий строк кредитування, становить 28 днів ( п. 2.1. договору, розділ 3 паспорту кредиту, п. 1. графіку розрахунків);
- тип процентної ставки: фіксована. Проценти за користування кредитом: 2 772,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,10 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 2,20% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Дисконтна процентна ставка за користування кредитом становить 1,10% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом на строк Лояльного періоду (розділ 4 паспорту кредиту, п. 1.4-1.5 договору та його підпункти, п. 1, 2 графіку розрахунків);
- орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом становить 11 772,00 грн (розділ 4 паспорту кредиту, п. 1 графіку розрахунків).
Згідно з п. 3.4. Договору та відповідно до вимог частини 4 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» сукупна вартість кредиту для позичальника (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової (процентної) ставки за кредитом та вартості всіх послуг, пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням цього Договору, за умови дотримання позичальником Графіку розрахунків, що є Додатком цього Договору, становить 11 772,00 грн, або 130,80% від суми отриманого кредиту та включає в себе проценти за користування кредитом 2 772,000 грн або 30,80% від суми кредиту.
ТОВ «Кошельок» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши ОСОБА_1 кредит відповідно до умов укладеного Кредитного договору та перерахувавши грошові кошти на картковий її рахунок НОМЕР_1 .
Пунктом 3.6. кредитного договору, за якими позичальник була попередньо ознайомлена та погодилася, встановлено, що сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого Кредиту після закінчення початкового періоду користування кредитом є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 ЦК, що має наслідком подовження строку користування Кредитом на умовах визначених п. 3.7. та п. 3.8.
Згідно з п. 3.6. та п. 3.7. кредитного договору, строк користування кредитними коштами було продовжено на 90 днів за ставкою 2,20 % на добу.
Згідно з п. 3.8 Договору з наступного дня після закінчення лояльного періоду позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 803 % річних, що становить 2,2 % в день від суми кредиту за кожен день користування ним.
Відповідно до листа АТ «ТАСКОМБАНК» від 13.11.2024 № 34690/47.1, надано підтвердження, що 09.02.2022 о 18:56:18 було здійснено переказ грошових коштів на картку отримувача НОМЕР_1 , сума зарахування 9 000,00 грн, TSL_ID 792632, код авторизації 210766, відправник ТОВ «Кошельок» (а.с. 33).
На підтвердження вищевказаного, системою «ТАС ЛІНК» надано повідомлення, що 09.02.2022 була проведена успішна транзакція (ордер ID транзакції 44a916c9-fe96-4ecb-8bf6-6203f231bd2a) про зарахування коштів клієнту в сумі 9 000,00 грн, опис замовлення: видача кредитних коштів, договір займу № 3182915307-611250 (а.с. 34).
Правилами надання коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту визначено порядок і умови надання та обслуговування ТОВ «Кошельок» грошових коштів на умовах фінансового кредиту, права та обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладання та належного виконання умов електронного договору (а.с. 36-52).
Відповідно до детального розрахунку заборгованості за Договором № 3182915307-611250 від 09.02.2022, заборгованість ОСОБА_1 становить 29 592,00 грн, з яких: 9 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 2 772,00 грн - заборгованість за відсотками в межах лояльного періоду; 17 820,00 грн заборгованість за відсотками за продовжений строк користування позикою (а.с. 29-31).
Згідно розрахунку інфляційних збитків та 3% річних, згідно зі ст. 625 ЦК України вбачається, що загальна сума боргу згідно договору 3182915307-611250 від 09.02.2022 станом на 06.06.2022 становить 29 592,00 грн. Період розрахунку інфляційних нарахувань та 3 % річних з 06.06.2022 по 15.01.2025 (а.с. 32).
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив із того, що 09.02.2022 між сторонами виникли договірні відносини на підставі електронного правочину. Встановивши факт підписання договору одноразовим паролем-ідентифікатором та перерахування коштів на картку № НОМЕР_1 , суд визнав вимоги про стягнення тіла кредиту та відсотків обґрунтованими. Суд дійшов висновку, що відповідач погодилася з умовами кредитування, включаючи можливість продовження строку користування коштами на 90 днів. Водночас суд відмовив у стягненні інфляційних збитків та 3 % річних, оскільки період прострочення припав на час дії воєнного стану, що згідно з пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України звільняє позичальника від такої відповідальності.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Доведення позивачем умов кредитування і наявності заборгованості є обов`язком позивача, виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого статтею 12 ЦПК України. У справах про стягнення кредитних коштів на банк або іншу фінансову установу покладений обов'язок довести факт передачі коштів позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, в іншому випадку, без доведення цього факту, втрачається право банку (фінансової установи) на пред`явлення будь-якої вимоги.
Судом встановлено, що 09.02.2022 між сторонами було укладено договір № 3182915307-611250 у письмовій формі у вигляді електронного документа. Підписання договору відбулося шляхом використання відповідачем електронного підпису одноразовим ідентифікатором 1554, надісланим на її абонентський номер мобільного телефону НОМЕР_2 , що відповідає вимогам статей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» та прирівнюється до власноручного підпису. Використання такого ідентифікатора є належним способом ідентифікації та підтвердженням волевиявлення особи на набуття цивільних прав та обов`язків (правовий висновок у постанові Верховного Суду від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19).
Відхиляючи доводи апеляційної скарги про недоведеність факту укладення договору та реєстрації в системі, колегія зазначає, що без отримання SMS-повідомлення для входу в особистий кабінет та одноразового ідентифікатора для підписання угоди, кредитний договір не міг би бути сформований, а кошти - перераховані. Відповідач не надала доказів несанкціонованого доступу третіх осіб до її засобів зв`язку або особистого кабінету на веб-сайті позивача. Також встановлено, що ОСОБА_1 раніше двічі користувалася послугами кредитування ТОВ «Кошельок», що підтверджує її повну обізнаність із порядком укладення електронних правочинів та умовами надання фінансових послуг.
Щодо доводів про недоведеність видачі кредиту та відсутність первинних документів, колегія виходить із того, що факт виконання позивачем обов`язку з надання коштів підтверджується платіжним дорученням та повідомленням системи «ТАС ЛІНК» про успішну транзакцію від 09.02.2022 на суму 9 000,00 грн. Грошові кошти були зараховані на картковий рахунок № НОМЕР_1 , реквізити якого відповідач власноруч вказала в особистому кабінеті при заповненні заявки. За презумпцією правомірності правочину та стандартом більшої переконливості (правовий висновок у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц), наявні у справі докази банківського переказу є достатніми для встановлення факту отримання коштів позичальником.
Аналізуючи заперечення апелянта щодо нарахування відсотків поза межами строку дії договору, колегія звертає увагу на умови пунктів 3.6 та 3.7 Договору. Сторони погодили, що факт користування сумою наданого Кредиту після закінчення Лояльного періоду (28 днів) є відкладальною обставиною, яка має наслідком подовження строку користування Кредитом на наступні 90 днів.
Згідно з детальним розрахунком заборгованості, нарахування проводилося у такий спосіб:
протягом Лояльного періоду (з 09.02.2022 по 08.03.2022 включно) за дисконтною ставкою 1,10 % на добу, що склало 2 772,00 грн.
протягом продовженого строку користування (з 09.03.2022 по 06.06.2022 включно) за базовою ставкою 2,20 % на добу, що склало 17 820,00 грн.
Період з 09.03.2022 по 06.06.2022 становить рівно 90 календарних днів, що повністю відповідає граничному строку пролонгації, встановленому договором. Таким чином, нарахування відсотків у сумі 20 592,00 грн здійснювалося правомірно в межах погодженого сторонами загального строку кредитування (28 + 90 днів). Позивач припинив нарахування відсотків 06.06.2022, що свідчить про дотримання ним договірної дисципліни та спростовує доводи апелянта про безпідставність нарахувань поза межами строку дії правочину.
Суд першої інстанції також правильно застосував положення пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, відмовивши у стягненні інфляційних втрат та 3 % річних. Оскільки прострочення виконання зобов`язання відбулося в період дії воєнного стану, позичальник звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 625 ЦК України, за кредитним договором
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів апелянта по суті спору та їх відображення в оскаржуваному судовому рішенні, питання вмотивованості висновків суду, колегія суддів виходить з того, що у справі, яка розглядається, сторонам надано мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.
Отже оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду відповідають встановленим обставинам, підстави для зміни чи скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги не встановлені.
Судові витрати за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 141 ЦК України покладаються на відповідача.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 369, 374, 375, 381, 383 ЦПК України суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 травня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді Є. П. Євграфова

Б. Б. Левенець

В. В. Саліхов