Справа № 559/3658/25 
Провадження № 1-кп/559/63/2026

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року          м.Дубно
Дубенський міськрайонний суд Рівненської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: прокурора ОСОБА_4 , 
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
представника потерпілої ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дубно в режимі відеоконференції кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Вишгород, Ланівецького району, Тернопільської області, пенсіонера, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Водій ОСОБА_5 , 05.07.2025, в світлу пору доби, приблизно о 12 год 00 хв, керуючи автомобілем «AUDI Q7», транзитний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись лівою смугою руху автомобільної дороги Київ - Чоп, зі сторони міста Львова в напрямку міста Рівного, в межах 398 км + 340 м вказаної автодороги, яка має дві смуги для руху в одному напрямку та прилеглу смугу для розгону, поблизу села Верба, Дубенського району, Рівненської області, в порушення вимог пунктів 2.3 б) та 10.1 Правил дорожнього руху, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, перед перестроюванням на праву смугу проявив неуважність до дорожньої обстановки, не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, виїхав на праву смугу руху зазначеної автодороги, де допустив наїзд на ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який знаходився на вказаній смузі руху поблизу вантажного сідлового тягача «DAF FT XF105», реєстраційний номер НОМЕР_2 , із напівпричепом «SСНМІТZ S 01», реєстраційний номер НОМЕР_3 , в режимі аварійної зупинки та ремонтував ліве колесо задньої вісі напівпричепа. 
У результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події. 
Порушення ОСОБА_5 вимог пункту 10.1 Правил дорожнього руху, що вимагає від водія перед перестроюванням переконатися, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, перебуває у прямому безпосередньому причинному зв`язку із виникненням дорожньо- транспортної пригоди та настанням суспільно-небезпечних наслідків.
Допитаний у судовому засідання обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в скоєному визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та підтвердив фактичні обставини справи. Пояснив, що 05.07.2025 в обідню пору доби керував автомобілем «AUDI Q7» із включеним круїз контролем зі швидкістю 70 км/год. Рухався з м.Броди Львівської області в напрямку м.Рівного по лівій смузі руху. Під час перестроювання у праву смугу відчув, що автомобіль щось зачепив, згодом з`ясувалося, що це був знак аварійної зупинки. Подивившись у дзеркало заднього виду він відволікся та у той момент раптово побачив перед автомобілем на проїзній частині чоловіка, який сидів навприсядки. З метою, щоб уникнути наїзд, він різко прийняв ліворуч, намагаючись його об`їхати, однак чоловік піднявся та ОСОБА_5 зачепив його правими дверцятами автомобіля, а його нога потрапила перед переднім правим колесом. Після чого ОСОБА_5 відразу зупинився, вийшов з автомобіля та побачив, що потерпілий лежить на проїзній частині. Також ОСОБА_5 просив врахувати, що він є особою похилого віку, пенсіонером та пояснив, що автомобіля на даний час в його користуванні немає. 
Потерпіла в судове засідання не з`явилася, попередньо надала до суду заяву про залишення цивільного позову без розгляду, просила ОСОБА_5 не позбавляти волі, оскільки останній свою вину визнав та відшкодував завдану шкоду.
Вислухавши пояснення учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.
Так, окрім показів ОСОБА_5 , який в повному обсязі визнав свою вину, його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, доведена повністю і сукупністю доказів, наданими стороною обвинувачення та дослідженими в судовому засіданні відповідно до ст. 94 КПК України.
З дослідженого висновку судової інженерно-транспортної експертизи технічного стану транспортного засобу від 13.08.2025 за № СЕ-19/118-25/10613-ІТ встановлено, що на момент експертного дослідження за наслідками дорожньо-транспортної пригоди робоча гальмова система та система рульового керування, автомобіля «AUDI Q7», транзитний номерний знак НОМЕР_1 знаходилась у працездатному стані (а.с.250-255).
Згідно висновку судової інженерно-транспортної експертизи від 15.08.2025 за № СЕ-19/118-25/10615-ІТ встановлено, що контактування автомобіля «AUDI Q7», транзитний номерний знак НОМЕР_1 із перешкодою (пішоходом) відбулося передньою правою кутовою частиною переднього бампера на відстані близько 0-30 см від правого бокового габариту кузова автомобіля. В подальшому відбулося переміщення перешкоди (пішохода) відносно траєкторії руху автомобіля в напрямку спереду назад та контактування з переднім правим колесом та поверхнею правих передніх дверей. Наїзд автомобіля «AUDI Q7», транзитний номерний знак НОМЕР_1 на пішохода відбувся на правій смузі для руху в напрямку м. Рівне зі сторони м. Львів автодороги Київ - Чоп на відстані близько 3,50-3,90 см від д.р. 1.5 в поперечному напрямку та перед початком ділянки зі слідами волочіння, що зафіксовані в копії протоколу огляду місця ДТП від 05.07.2025 та схемі до нього. Встановити більш точно у поздовжньому напрямку координати місця наїзду автомобіля «AUDI Q7», транзитний номерний знак НОМЕР_1 на пішохода відносно елементів проїзної частини дороги в абсолютних величинах неможливо за причини відсутності в наданих на експертизу матеріалах достатньої сукупності зафіксованих слідових інформативних ознак (а.с.260-266).
У висновку судової інженерно-транспортної експертизи від 18.08.2025 за № СЕ-19/118-25/11120-ІТ вбачається, що у дорожньо-транспортній ситуації, що мала місце 05.07.2025 приблизно о 12 год 00 хв, водій автомобіля «AUDI Q7», транзитний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_5 повинен був діяти згідно з технічними вимогами п. 10.1, 12.6 ґ) Правил дорожнього руху. У діях водія автомобіля «AUDI Q7», транзитний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_5 вбачаються невідповідності вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди (а.с.268-271).
Згідно з п.2.3 (б) ПДР України, водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Відповідно до п. 10.1. перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Таким чином, вина обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.286 КК України доводиться сукупністю досліджених та проаналізованих судом доказів. Обвинувачений порушив правила безпеки дорожнього руху, що призвели до наслідків викладених вище. Як зазначено у висновку експерта № СЕ-19/118-25/11120-ІТ від 18.08.2025 водій ОСОБА_5 з технічної точки зору повинен був діяти у відповідності до вимог п.п. 10.1, 12.6 ґ) Правил дорожнього руху, в даній дорожній обстановці дії водія ОСОБА_5 не відповідали вимогам п.10.1 Правил дорожнього руху України, при чому невідповідність його дій з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з скоєнням цієї ДТП.
Відтак суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілому. Обставини вчинення даного кримінального правопорушення (злочину) встановлені та підтвердженні матеріалами кримінального провадження.
Згідно зі ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.
У відповідності до вимог ст. 50 КК України при призначенні міри покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню засудженого та запобігав вчиненню інших злочинів. 
Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_5 , суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який є особою похилого віку, не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на диспансерному обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, які згідно зі ст. 66 КК України пом`якшують йому покарання, є щире каяття, добровільне відшкодування завданої шкоди, похилий вік обвинуваченого тощо. 
Обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_5 , не встановлено.
Водночас, активним сприянням розкриттю злочину є добровільна допомога слідству, яка виявляється у повідомленні правоохоронному органу або суду обставин і фактів по справі, наданні доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність чи діяльність інших осіб, викритті інших співучасників, визначенні ролі кожного з них у вчиненні злочину, наданні допомоги в їх затриманні, видачі знарядь і засобів вчинення злочину, майна, здобутого злочинним шляхом, і таке сприяння має бути активним, ініціативним та підтвердженим доказами.
Визнання засудженим своєї вини вже після реєстрації кримінального провадження в судовому засіданні не містить підстав визнавати ці обставини такими, що пом`якшують покарання, оскільки не становлять собою активного сприяння розкриттю злочину. При цьому під час досудового розслідування ані слідчий ані прокурор у обвинувальному акті не вважали, що в у даному випадку має місце з боку ОСОБА_5 активне сприяння розкриттю злочину. 
За таких обставин суд не вбачає в цьому провадженні активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Вирішуючи питання щодо міри покарання, суд також враховує позицію усіх учасників процесу, які просять не позбавляти волі обвинуваченого. 
Відповідно до ч.2 ст.286 КК України, кримінальна відповідальність настає за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, якщо такі дії спричинили тяжкі тілесні ушкодження або смерть потерпілого.
Злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України, є безпосередньо пов`язаним із реалізацією особою права керування транспортними засобами, а тому вчинений із використанням такого права.
Санкція ч.2 ст.286 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.
З урахуванням роз`яснень зазначених у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04.09.2023 винесеній у справі № 702/301/20, при призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного. У кожному випадку призначення покарання за ст.286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Згідно правової позиції Верховного Суду викладеної у постанові від 14.09.2023 за результатами розгляду справи № 524/12818/21, санкція ч.2 ст.286 КК України надає суду можливість як призначати додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, так і не застосовувати таке покарання до особи. Указане положення закону має альтернативний характер застосування і це питання, суд вирішує на власний розсуд в залежності від конкретних обставин кримінального провадження, характеру допущених особою порушень вимог Правил дорожнього руху, їх наслідків, тощо.
Проаналізувавши обставини в їх сукупності, суд робить висновок, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства. Обвинувачений, керуючи транспортним засобом, будучи неуважним, втратив контроль над ситуацією на дорозі, що призвело до тяжких наслідків. Проте він щиро розкаюється у вчиненому і відшкодував шкоду потерпілій. Також суд вважає, що обвинувачений грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху та має бути позбавлений права керування транспортними засобами. Оскільки така поведінка вказує на нездатність особи належним чином та безпечно реалізовувати право керування транспортними засобами. При цьому суд також враховує, що зі слів обвинуваченого автомобіля в його користуванні на даний час не має, а автомобіль «AUDI Q7» належить іншій особі. 
Відповідно до ст.50 КК України, покарання має на меті не лише кару, а й виправлення засудженої особи та запобігання вчинення нею нових кримінальних правопорушень. Тому суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 основне покарання в межах ближче до мінімального строку, передбаченого санкцією ч.2 ст.286 КК України, зі звільненням його від відбування основного покарання з іспитовим строком мінімальним терміном, а також застосувати додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Саме таке покарання є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення ним нового злочину. При цьому, на ОСОБА_5 необхідно покласти обов`язки, відповідно до ст.76 КК України, виконуючи які він буде під контролем органу пробації.
Враховуючи вищевикладене та належну процесуальну поведінку обвинуваченого, суд вважає за необхідне скасувати запобіжний захід ОСОБА_5 у виді домашнього арешту.
Питання речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України. 
У даному кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 08.07.2025 накладено арешт на автомобіль марки «AUDI Q7», транзитний номерний знак НОМЕР_1 , як на речовий доказ у даному кримінальному провадженні.
Згідно з ч.4 ст. 174 КПК України необхідно скасувати арешт на автомобіль та залишити його у розпорядженні володільця.
У зв`язку з тим, що цивільний позов ОСОБА_7 суд залишає без розгляду за її заявою, необхідно скасувати арешт, накладений ухвалою судді Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 19.09.2025, на житловий будинок з господарськими будівлями, загальною площею 80,1 кв.м., житловою площею 56,9 кв.м., реєстраційний номер 624043856103, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_4 ).
Судові витрати за проведення судових експертиз складають 10 696,80 грн., що відповідно до вимог ч.2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави. 
На підставі викладеного, керуючись ст.75-76, ч.2 ст.286 КК України, ст.100, 118, 123, 124, 174, 349, 366-371, 373-376, ч.15 ст.615 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки. 
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені обов`язки.
У відповідності до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 у виді домашнього арешту - скасувати.
Цивільний позов ОСОБА_7 - залишити без розгляду, скасувавши арешт, накладений ухвалою судді Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 19.09.2025, на житловий будинок з господарськими будівлями, загальною площею 80,1 кв.м., житловою площею 56,9кв.м., реєстраційний номер 624043856103, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Речові докази у кримінальному провадженні: 
- автомобіль марки «AUDI Q7», транзитний номерний знак НОМЕР_1 , - повернути власнику, скасувавши арешт накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 08.07.2025.
- основу знаку аварійної зупинки та уламки від вказаного знаку – знищити. 
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 10 696,80 грн. процесуальних витрат, пов`язаних з проведенням експертиз.
Повернути ОСОБА_5 паспорт для виїзду за кордон, що знаходиться при матеріалах даного кримінального провадження у Рівненській обласній прокуратурі.
На вирок може бути подано апеляцію до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Дубенський міськрайонний Рівненської області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. 

Суддя ОСОБА_1