490/7327/25 
н\п 2/490/710/2026

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 березня 2026 року м. Миколаїв
Центральний районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді – Чулуп О.С., при секретарі – Правник А.В. розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лайм Кепітел», третя особа: Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіті Фактор» про визнання недійсним договору позики,
встановив:
Позивач звернулась до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом в якому просить визнати недійсним кредитний договір № лл-00928507 від 27.12.2020 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лайм Кепітел» та ОСОБА_1 .
В обгрунтування позову позивач вказує, що в січні 2021 року їй на мобільний телефон від ТОВ «Лайм Кепітел» почали поступати вимоги з примусової виплати нібито отриманого кредиту за яким утворилась заборгованість в розмірі 4485 грн. Після отримання листа від ТОВ «Лайм Кепітел» позивач неоднократно телефонувала до представників ТОВ «Лайм Кепітел» і попросила надіслати їй копію договору, на що отримала відповідь, що він був укладений в електронному вигляді та підписаний цифровим ключем, а кошти були перераховані на її платіжну картку monobank. Проте на той час позивач не мала жодних відкритих платіжних карт та рахунків у monobank. В подальшому позивач звернулась до органів поліції із заявою про вчинення кримінального правопорушення. 30.09.2024 року постановою старшого дізнавача СД Полтавьского РУП ГУНП в Полтавській області позивача було визнано потерпілою у кримінальному провадженні № 12021175420000091, внесеного до ЄДР 03.02.2021 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Крім того позивач вказує, що при спробі отримати кредит позивач дізналась в банківській установі про свою начеб-то негативну кредитну історію. Таким чином позивач вказує, що ніякого кредитного договору вона не укладала, а тому просить визнати його недійсним.
Представник позивача надав заяву в якій просить розглядати справу за його відсутності. Зазначив, що оскільки відповідач в судові засідання не з`явився, відзив на позов не подав, документи витребувані ухвалою суду 23.09.2025 року не надав, тому просить розглянути справу з урахуванням поданих матеріалів та доказів.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився.
Дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом досліджено вимогу ТОВ «Лайм Кепітел» направлену на адресу ОСОБА_1 згідно якої останній повідомлено, що ТОВ «Лайм Кепітел» виконало свої зобов`язання за кредитним договором № ЛЛ-00928507 від 27.12.2020 року, надавши ОСОБА_1 кредит в сумі 3500 грн. Проте остання свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, внаслідок чого у останньої утворилась заборгованість в розмірі 4485 грн.
Судом досліджено довідку АТ «Універсал Банк» про наявність рахунку від 08.07.2024 року згідно якої вбачається, що у ОСОБА_1 наявна картка № НОМЕР_1 , активна від 28.06.2022 року.
Судом досліджено витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань з якого вбачається, що 03.02.2021 року зареєстровано кримінальне провадження № 12021175420000091 за заявою ОСОБА_1 від 02.02.2021 року про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, а саме: 27.12.2020 року невідома особа шляхом обману скориставшись особистими даними особи взяла кредит на ім`я ОСОБА_1 .

Судом досліджено постанову Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області від 30.09.2024 року згідно якої ОСОБА_1 залучено до участі в досудовому розслідуванні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12021175420000091 від 03.02.2021 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КК як потерпілу.
Судом досліджено звіт з Українського бюро кредитних історій згідно якого вбачається, що за ОСОБА_1 обліковується заборгованість за договором позики № ЛЛ -00928507 від 27.12.2020 року в розмірі 13305,60 грн.
Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
В силу статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Згідно статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Згідно частини першої статті 215 ЦК України та відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України пункту 7 постанови від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний недійсним лише на підставах, визначених законом, та із застосування наслідків недійсності, передбачених законом. Підставами недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовленні ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх неповнолітніх чи непрацездатних дітей.
Частиною першою статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави
Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.
Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України.
Так ухвалою суду від 23.09.2025 року за клопотанням позивача витребувано від Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайм Кепітел" належним чином завірену копію договору позики № ЛЛ--0928507 від 27.12.2020 року на суму 3500 грн., укладеного від імені ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) із ТОВ "Лайм Кепітел"; копії документів у тому числі в електронному вигляді, які були подані від особи позичальника під час укладення договору позики, копії платіжних документів на підтвердження виконання договору позики, фотографії особи (за наявності), яка уклала договір, інші документи, які нерозривно пов`язані та є невід`ємною частиною договору позики № ЛЛ-00928507 від 27.12.2020 року, а також витребувано від Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіті Фактор" належним чином завірені копії документів пов`язаних із виконання договору позики № ЛЛ-00928507 від 27.12.2020 року, укладеного від нібито імені ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на суму 3500 грн., переданих ТОВ "Лайм Кепітел" за договорм факторингу до ТОВ "Сіті Фактор".
Проте вимоги ухвали суду від 23.09.2025 року не були виконані. Між тим у зв`язку з не наданням витребуваних доказів та не поданням відзиву відповідачем, представником позивача було подано заяву про розгляд справи за наявними матеріалами справи.
Статтями 10, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.
Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.
Згідно зі статтею 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Судом встановлено, що позивачем не доведено факту того, що остання не укладала оспорюваний кредитний договір. 
Відсутність в матеріалах справи копії кредитного договору позбавляє суд можливості встановити факт укладення/неукладення вказаного договору. Будь-яких інших клопотань про витребування доказів позивачем заявлено не було.
Та обставина, що позивач звернулась до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України і ця інформація внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань, сама по собі не свідчить про доведеність обставин, які є підставою для звернення позивача до суду.
Інших належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів щодо недійсності оспорюваного кредитного договору позивачем не надано.
За такого суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необгрунтованими та не підлягають задоволенню.
Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд
вирішив:
В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лайм Кепітел», третя особа: Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіті Фактор» про визнання недійсним договору позики № лл-00928507 від 27.12.2020 року - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя