Справа № 761/27294/22
Провадження №1-кп/761/2522/2026 

В И Р О К 
іменем України

16 квітня 2026 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва, в порядку спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia) кримінальне № 220 230 000 000 005 70 від 27.09.2016 щодо обвинуваченої:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Севастополь УРСР, громадянки України, з вищою освітою, раніше не судимої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111 КК України (в редакції Закону №1183-VII від 08.04.2014),
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачена ОСОБА_3 , будучи громадянкою України, вчинила державну зраду, тобто діяння, вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, а саме: надання іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України. 
Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення державної зради, з метою заподіяння шкоди територіальній цілісності України та становлення і зміцнення окупаційної влади, сприяння окупаційним органам влади у придушенні спротивів окупації півострова з боку громадян України на території Автономної Республіки Крим та у впровадженні практики переслідування осіб, що перебувають під захистом в порушення вимог ст. 65 Конституції України, якою передбачено обов`язок громадян України захищати, незалежність та територіальну цілісність України, порушуючи присягу судді в частині неупередженого, незалежного, справедливого та кваліфікованого здійснення правосуддя від імені України, керуючись принципом верховенства права, підкоряючись лише закону, та не вчинення дій, що порочать звання судді або підривають авторитет правосуддя від імені України, керуючись принципом верховенства права, підкоряючись лише закону та не вчинення дій, що порочать звання судді або підривають авторитет правосуддя ОСОБА_3 , будучи суддею та відповідно до Постанови Верховної Ради України № 2763-У1 від 02.12.2010, займаючи посаду судді Севастопольського апеляційного господарського суду, маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань, життєвого та професійного досвіду для розуміння факту здійснення підривної діяльності проти України представниками у тому числі незаконно утворених судових органів та органів державної влади Російської Федерації та неможливість відправлення правосуддя на підставі законодавства іноземної держави, бажаючи допомогти в проведенні цієї підривної діяльності та зробити свій особистий внесок в утворення та функціонування в АР Крим системи незаконних судових органів Російської Федерації, вчинив дії щодо надання допомоги у здійсненні підривної діяльності проти України.
Зокрема, достовірно знаючи про тимчасову окупацію Російською Федерацією з 20.02.2014 території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя ОСОБА_3 , будучи громадянином України, в порушення вимог Конституції та законів України, маючи тривалий стаж роботи суддею, а тому достовірно знаючи, розуміючи та усвідомлюючи незаконність дій Верховної Ради АР Крим та Російської Федерації щодо приєднання території АР Крим та м. Севастополя до складу Російської Федерації, усвідомлюючи, що так званий «Севастопольский апеляционный хозяйственный» відповідно до положень ст.64 Конвенції є незаконно створеним органом, діючи добровільно та умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності України, бажаючи допомогти іноземній державі та її представникам у проведенні підривної діяльності проти України, з метою зміцнення та посилення заходів тимчасової окупації території АР Крим, діючи в інтересах Російської Федерації, перебуваючи в м.Севастополь упродовж березня- квітня 2014 , продовжила роботу у складі незаконного органу судової влади Російської Федерації на території АР Крим на посаді т.з громадян, які заміщують посади судів, що діють на території Республіки Крим та міста федерального значення Севастополя», чим надала допомогу представникам іноземної держави у переході судової системи України, яка діяла на території півострова Крим, на відправлення правосуддя відповідно до ч.5 ст.9 «Федерального Конституційного Закону» Російської Федерації №6-ФКЗ «Про прийняття в Російську Федерацію Республіки Крим та утворення в складі Російської Федерації нових суб`єктів Республіки Крим та міста федерального значення Севастополя» та на підставі законодавства іноземної держави - Російської Федерації.
Крім того, обвинувачена ОСОБА_3 , діючи добровільно та умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності України, в порушення вимог Конституції та законів України, маючи тривалий стаж роботи суддею, а тому достовірно знаючи та усвідомлюючи незаконність своїх дій, з метою зміцнення та посилення заходів тимчасової окупації території АР Крим та м.Севастополя, перебуваючи в приміщенні т.з. «Севастопольского апеляционного хозяйственного суда», по вул.Суворова, 21 у м.Севастополь, діючи в інтересах РФ, керуючись нормами Арбітражного процесуального кодексу РФ, 16.06.2014 винесла рішення у справі № 2-19/1595-2008, чим надала допомогу представникам іноземної держави у переході судової системи України, яка діяла на території півострова Крим та м.Севастополя, на підривання правосуддя на підставі законодавства іноземної держави -Російської Федерації.
Допомога ОСОБА_3 іноземній державі та її представникам у переході судів АР Крим та м.Севастополя на відправлення правосуддя на підставі законодавства іноземної держави - Російської Федерації призвели до забезпечення належного функціонування незаконно створених судових органів та посилили заходи тимчасової окупації півострова.
Кримінальна відповідальність за вказане кримінальне правопорушення передбачена ч. 1 ст. 111 КК України ( в ред. Закону України №1183-VII від 08.04.2014) , як умисне діяння, вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України, а саме: в наданні іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.
Судовий розгляд у межах даного кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченої (in absentia), ОСОБА_3 показань суду не надавала та будь-яких клопотань від неї на адресу суду також не надходило.
Дане кримінальне провадження здійснювалось за обов`язковою участю захисника, який був забезпечений державою з Північного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги.
Відповідно до ухвали суду від 03.04.2025, дане кримінальне провадження призначено до судового розгляду та постановлено здійснювати спеціальне судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України ( в ред Закону України №1183-VII від 08.04.2014).
Повістки про виклик обвинуваченої, а також інформацію про процесуальні документи надсилались та публікувались відповідно до вимог ст. 323 КПК України.
Захисник ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні просив виправдати обвинувачену у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, у зв`язку з недоведеністю належними та допустимими доказами її вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, а також врахувати, що ОСОБА_3 опинилась під тягарем непереборних обставин, коли ворог окупував територію, де вона проживає та працює. 
Незважаючи на те, що сторона захисту просила виправдати обвинувачену за недоведеністю її вини у вчиненні даного кримінального правопорушення, суд уважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України ( в ред.Закону України № України №1183-VII від 08.04.2014)  повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню і дослідженими в судовому засіданні наступними доказами:
- Указом Президента України №1271/2001 від 27.12.2001, відповідно до якого ОСОБА_3 призначена на посаду судді Ленінського районного суду м.Севастополя;
-Постановою Верховної Ради України від 02.12.2010 № 2763-У1, якою ОСОБА_3 призначено безстроково суддею Севастопольського апеляційного господарського суду 
Отже вказані докази підтверджують, що обвинувачена до окупації АРК Крим, була у встановлений законом спосіб призначена суддею та працювала суддею в Севастопольському апеляційному господарському суді. 
- Даними УДМС України в м.Севастополі шодо документування ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 паспортом для виїзду за кордон, що підтверджує наявність у обвинуваченої громадянства держави Україна. 
- листом Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 14.02.2015, який був отриманий Генеральною прокуратурою України 17.02.2015, про внесення відомостей про кримінальне правопорушення, передбачене ст. 111 КК України, щодо суддів, зазначених у додатку до листа, зокрема, щодо ОСОБА_3 ;
- рішенням Вищої ради правосуддя від 11.05.2017 №1121/0/15-17, згідно з яким за результатами розгляду дисциплінарної справи, відкритої стосовно суддів АР Крим, у тому числі ОСОБА_3 , встановлено, що на підставі низки Указів Президента РФ «Про призначення суддів федеральних судів» для здійснення правосуддя від імені РФ на території АР Крим ОСОБА_3 , яка займала посаду судді Севастопольського апеляційного господарського суду призначено на посаду «судді Севастопольського апеляционного хозяйственного суда». 
У такій спосіб, як констатується у рішенні, не будучи у встановленому законом порядку звільненою з посади судді України, ОСОБА_3 прийняла на себе повноваження «судді» іншої держави. За результатами розгляду прийнято рішення про звільнення судді Севастопольського апеляційного господарського суду за порушення присяги судді;
Отже у даному рішенні встановлено факт порушення присяги судді, що і було підставою для звільнення ОСОБА_3 з цих підстав. 
-даними які містяться у «судових рішеннях», зокрема у рішенні від 16.06.2014 у справі № 2-19/1595-2008, від 07.10.2014 по справі № А-83- 265/2014, від 08.10.2014 по справі № А-83-4108/20136 «Севастопольського апеляционного хозяйственного суда» у яких обвинувачена приймала участь у якості «судді» та діяла від імені держави, що окупувала територію АРК Крим. 
- протоколом огляду інтернет-видань від 07.04.2015 та додатками до нього у виді нормативних актів РФ індивідуального характеру про призначення суддів, розміщених на офіційному сайті Президента РФ, зокрема Указу Президента РФ від 19.12.2014 №786. 
-протоколом огляду інтернет видань від 02.02.2015 в ході проведення якого, поміж іншого, виявлено інтернет сторінку «Двадцать першого арбітражного апеляційного суду», серед прізвищ інших суддів у списку значиться суддя ОСОБА_3 . 
Прокурором також долучено у судовому засіданні процесуальні документи, складені під час проведення досудового розслідування, на підтвердження законності вчинення процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.
Таким чином, розглянувши кримінальне провадження з дотриманням положень ч. 1 ст. 337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення, суд керуючись законом, оцінивши кожний доказ, наданий стороною обвинувачення, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає зазначені докази належними, допустимими, достовірними та в сукупності достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні нею інкримінованого кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 111 КК України державна зрада - це діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, шпигунство, надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.
Відтак, вчинення будь-яких діянь, передбачених ч. 1 ст. 111 КК, заподіює шкоду національній безпеці України і розцінюються як підривна діяльність проти неї. Надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги у проведенні підривної діяльності проти України полягає у сприянні їх можливим чи дійсним зусиллям заподіяти шкоду національній безпеці України. Види підривної діяльності проти України можуть бути різноманітними. Різний вигляд може мати і допомога у проведенні такої діяльності. Вона може надаватися шляхом організації чи виконання конкретного злочину, схилення до державної зради інших осіб, усунення перешкод для вчинення певних діянь тощо.
Так, ОСОБА_3 , будучи громадянкою України та суддею Севастопольського апеляційного господарського суду, умисно, починаючи з березня 2014 року забезпечила становлення та зміцнення окупаційної влади РФ шляхом безпосередньої участі в утворенні та функціонуванні незаконно створених окупаційних органів судової влади РФ на окупованій території України (АР Крим), виконання функцій представника окупаційної судової влади РФ з метою недопущення контролю української влади на території АР Крим, надавши цим допомогу РФ в проведенні підривної діяльності проти України на шкоду суверенітетові та територіальній цілісності України.
При цьому, ОСОБА_3 брала участь у формуванні та діяльності судових органів окупаційної влади, а наслідком її злочинних дій - фактична шкода суверенітетові та територіальній цілісності України, яка полягала у створенні таких органів на території України.
Хоча, обвинувачена, маючи громадянські права, може не підтримувати політичний режим країни, в якій проживає, працевлаштуватися на території іншої країни тощо, але вона при цьому не отримує права шкодити суверенітетові та територіальній цілісності України чи надавати іноземній державі будь-яку допомогу в проведенні підривної діяльності проти України на шкоду таким цінностям, тим більше суддею.
З огляду на зазначене суд кваліфікує дії обвинуваченої за ч. 1 ст. 111 КК України ( в ред Закону України № України №1183-VII від 08.04.2014), тобто як умисне діяння, вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України, а саме: в наданні іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.
Відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та наділяють суд правом вибору щодо призначення покарання, завданням якого є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Обираючи обвинуваченій ОСОБА_3 вид та розмір покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке віднесене до категорії особливо тяжких злочинів, обставини його вчинення, характер діяння, форму й ступінь вини, мотив вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченої та обставини, що пом`якшують та обтяжують її покарання.
Обставин, які б пом`якшували чи обтяжували покарання судом не встановлено.
Приймаючи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєного кримінального правопорушення, а саме те, що ОСОБА_3 , будучи громадянкою України, прийняла присягу судді, відповідно до якої зобов`язана здійснювати правосуддя від імені України, не вчиняти дій, що порочать звання судді або підривають авторитет правосуддя, в порушення зазначених зобов`язань, здійснила державну зраду.
Враховано особу обвинуваченої, яка раніше не судима, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, суд вважає, що обвинуваченій необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції встановленої ч. 1 ст. 111 КК України.
Щодо можливості призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, то суд приходить до наступного.
Положенням ч. 2 ст. 55 КК України передбачено, що позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю як додаткове покарання може бути призначене й у випадках, коли воно не передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за умови, що з урахуванням характеру кримінального правопорушення, вчиненого за посадою або у зв`язку із заняттям певною діяльністю, особи засудженого та інших обставин справи суд визнає за неможливе збереження за ним права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.
Згідно аналізу практики Верховного Суду, якщо покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю передбачене у санкції статті Особливої частини КК (як обов`язкове або необов`язкове), то суд має право призначити таке додаткове покарання незалежно від того, чи обвинувачений обіймав певну посаду або займався певною діяльністю на час вчинення кримінального правопорушення. Натомість, якщо йдеться про застосування такого покарання з покликанням на положення ч. 2 ст. 55 КК, то особа має обіймати певну посаду або займатися певною діяльністю на час вчинення кримінального правопорушення.
Таким чином, суд враховує вказане, а також те, що обвинувачена на момент вчинення кримінального правопорушення, перебувала на посаді судді, що в свою чергу дискредитує та підриває авторитет та довіру до судової влади, приходить до переконання про необхідність застосування до обвинуваченої додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади у органах судової влади.
Початок строку відбування покарання необхідно обраховувати з моменту звернення вироку до виконання, тобто із дня фактичного взяття під варту.
Речові докази та процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 374-376 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України ( в ред. Закону України № 1183-VII від 08.04.2014) та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 12 (дванадцять) років з позбавленням права обіймати посади у органах судової влади строком на 3 (три) роки.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 обраховувати з моменту звернення вироку до виконання, тобто із дня фактичного її затримання.
До набрання вироком законної сили, запобіжний захід, обраний ОСОБА_3 в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, у вигляді тримання під вартою, залишити без змін.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Києва протягом тридцяти діб з дня його проголошення, а засудженим, що перебуває під вартою, - в той самий строк з моменту отримання копії вироку.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
Інформацію про ухвалений вирок, опублікувати у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження згідно з положеннями статті 297 -5 КПК України та на офіційному веб-сайті суду.

Суддя