Справа №522/1244/22
Провадження №1-кп/522/1043/26 

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року місто Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 
за участю секретаря - ОСОБА_2 
провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі судовий розгляд у кримінальному провадженні №12021168500000929 від 24.10.2021 за обвинуваченням  ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кіровоград, громадянина України, військовослужбовця, учасника бойових дій, перебуває на військовій службі по мобілізації в ІНФОРМАЦІЯ_2 , не одруженого, з середньо-спеціальною освітою, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, тел.: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора -      ОСОБА_4 
обвинуваченого- ОСОБА_3 

УСТАНОВИВ:

09.10.2021 року у ОСОБА_3 , який в нічний час перебував біля будинку №64 по вулиці Новосельського в місті Одесі, з корисливих мотивів, виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме мідних труб від кондиціонерів, розташованих на фасаді вказаного будинку.
Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, 09.10.2021 року у період часу з 00 годин 52 хвилини по 01 годину 30 хвилин, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_3 перебуваючи біля будинку №64 по вулиці Новосельського в місті Одесі, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає та його злочинні дії залишаться непомітними, з корисливих мотивів, використовуючи дробину, викрав, шляхом демонтажу, з чотирьох кондиціонерів, розташованих на фасаді вказаного будинку, 30 метрів мідної труби, діаметром 6,35х0,76 міліметрів, вартістю 86,56 гривень за один метр, та 30 метрів мідної труби, діаметром 12,7х0,81 міліметрів, вартістю 171,70 гривень за один метр, а всього майна, яке належить ТОВ «БІНОМ-ЮГ», на загальну суму 7 747,80 гривень.
Таємно викравши майно ТОВ «БІНОМ-ЮГ» вартістю 7747,80 гривень, ОСОБА_3 покинув місце скоєного ним кримінального правопорушення, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, тим самим спричинив потерпілій стороні майнову шкоду у вказаному розмірі. 
Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
17.10.2021 року у ОСОБА_3 , який в нічний час перебував біля будинку № 75 по вулиці Новосельського в місті Одесі, з корисливих мотивів, виник злочинний намір, спрямований на повторне таємне викрадання чужого майна, а саме мідних труб від кондиціонеру, розташованого на фасаді вказаного будинку. Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, 17.10.2021 року у період часу з 04 години 40 хвилин по 04 годину 45 хвилин, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_3 перебуваючи біля фасаду будинку №75 по вулиці Новосельського в місті Одесі, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає та його злочинні дії залишаться непомітними, умисно, повторно та з корисливих мотивів, викрав, шляхом демонтажу, з кондиціонеру, який належить ОСОБА_5 , мідну трубу, метраж та діаметр якої встановити не надалося можливим, вартістю 6 000 гривень. Таємно викравши майно ОСОБА_5 вартістю 6 000 гривень, ОСОБА_3 покинув місце скоєного ним кримінального правопорушення, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, тим самим спричинив потерпілому майнову шкоду у вказаному розмірі. 
Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Органами досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_3 за двома епізодами кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення майна (крадіжка вчинене повторно). 

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений  ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, визнав у повному обсязі, підтвердивши фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, у вчиненому щиро розкаявся. 
Потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відповідно до письмової заяви просили розглядати справу без їх участі. 
Оскільки обвинувачений визнав свою винуватість у скоєнні вищевказаних злочинів, підтвердивши викладене в обвинувальному акті, фактичні обставини ніким з учасників судового провадження не оспорюються, відсутні заперечення та сумніви у добровільності їх позицій, судом проведено судовий розгляду відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, окрім обвинувачення в частині кваліфікації дій ОСОБА_3 за ознакою повторності за епізодом крадіжки від 09.10.2020 року.
Дослідивши характеризуючі матеріали та допитавши обвинуваченого, суд приходить до висновку, що пред`явлене обвинувачення доведено у повному обсязі, утім за епізодом крадіжки від 09.10.2021 року невірно кваліфіковано дії особи за ознакою повторності, а тому кваліфікує дії ОСОБА_3 за:
-ч.1 ст.185 КК України за фактом крадіжки майна ТОВ «БІНОМ-ЮГ» за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка). 
- ч.2 ст.185 КК України за фактом крадіжки майна ОСОБА_5 за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Щодо зміни правової кваліфікації.
Відповідно до положень ч.3 ст. 337 КПКУ, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Відповідно до пред`явленого обвинувачення, дії обвинуваченого за епізодом таємного заволодіння майном ТОВ «БІНОМ-ЮГ», стороною обвинувачення кваліфіковані за ознакою повторності.
Водночас з наданих прокурором та досліджених судом характеризуючи матеріалів справи, та з Єдиного реєстру судових рішень, вбачається, що на час вчинення вказаного злочину ОСОБА_3 не був судимий за вчинення злочинів проти власності. Наявне в Центральному районному суді м.Миколаєва кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 за ч.1,3 ст. 185 КК України до цього часу не розглянуто. А тому відсутні підстави вважати, що до вчинення даного інкримінованого злочину він, вчинив інший подібний злочин. 
Єдиною підставою для здійснення кримінально-правової кваліфікації дій особи за кваліфікуючою ознакою «повторність» без постановлення обвинувального вироку суду стосовно цієї особи за першим епізодом, який дає підстави для кваліфікації ознаки «повторність», є розгляд першого і наступних однорідних або тотожних злочинів в одному кримінальному провадженні.
Отже, у ситуації, коли в одному кримінальному провадженні розглядається два і більше епізоди вчинення тотожних чи однорідних злочинів, для повторності злочинів не має значення, була чи не була особа засуджена за раніше вчинений злочин. Проте у випадку розгляду різних кримінальних проваджень стосовно однієї особи така обставина має значення, а тому повторність має місце лише у разі постановлення щодо особи обвинувального вироку за тотожний чи однорідний злочин в іншому кримінальному провадженні.
Такий висновок зробила Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у справі № 591/4366/18 (провадження № 51-1122кмо20) (http://reyestr.court.gov.ua/Review/91702523).
Тому суд, виключив із пред`явленого ОСОБА_3 обвинувачення за епізодом таємного заволодіння майном ТОВ «БІНОМ-ЮГ», кваліфікуючу ознаку «повторність». 
Щодо призначення покарання. 
При призначені покарання обвинуваченому суд керується положеннями ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання.
Так, згідно із приписами ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України. 
Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185 КК України є кримінальним проступком, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України, є нетяжким злочином проти власності, який карається позбавленням волі на строк до п`яти років.
ОСОБА_3 є громадянином України, військовослужбовець, учасник бойових дій, отримав бойові поранення згідно довідки ВЧ НОМЕР_3 від 07.05.2024 року, перебуває на військовій службі по мобілізації в ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно довідки від 23.02.2026 року, не одружений, з середньо-спеціальною освітою, мешкає у Кіровоградській області, раніше не судимий.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено, утім відомості щодо відшкодування ОСОБА_3 завданої майнової шкоди відсутні. 
ОСОБА_3 щиро розкаявся у скоєному, у майбутньому обіцяє не скоювати нових злочинів, просить його суворо не карати, що свідчить про його бажання стати на шлях виправлення. 
Відомостей щодо перебування обвинуваченого на обліках у лікарів психіатра та нарколога, зловживання ним алкогольними напоями чи наркотичними засобами немає.
Обставинами, що пом`якшують покарання згідно ст.66 КК України, є щире каяття, вчинення злочину вперше, проходження військової служби в ЗСУ, отримання бойових поранень. 
Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_3 згідно ст.67 КК України, відсутні. 
Водночас, вирішуючи питання про вид покарання судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до ст.50 КК України, покарання повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так й іншими особами.
З огляду на викладене, враховуючи ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, вказані пом`якшуючі обставини, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі та звільнити від його відбування із випробуванням, оскільки на думку суду виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.
Таке покарання суд вважає справедливим, пропорційним, необхідним і достатнім для виправлення винного ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових правопорушень і, в даному випадку мета застосування кримінального покарання буде досягнута при призначенні саме такого виду покарання.
В силу положень ч.1 ст.76 КК України, суд звільняючи ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, покладає на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч.1 , п.2 ч.3, ч.4 ст.76 КК України.
Приймаючи таке рішення, суд, серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004 у справі №1-33/2004.
Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.
Підстав для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не встановив. 
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відстуні. 
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.1-379 КПК України, ст.ст.1-185 КК України, суд, 

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3  визнати винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання:
-за ч.1 ст.185 КК України у виді обмеження волі строком на 2 ( два) роки;
-за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст.70 ч.1 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточно  ОСОБА_3  покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
Зарахувати ОСОБА_3 в строк відбування покарання строк його попереднього затримання з 23.02.2026 по 24.02.2026 згідно протоколу затримання від 23.02.2026 року, з розрахунку: один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України, звільнити  ОСОБА_3  від відбування покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки. 
На підставі п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України, покласти на обвинуваченого наступні обов`язки: 
1)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 
2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. 
3)не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. 
Покласти нагляд за особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням, на орган з питань пробації за місцем її проживання.
Строк відбування покарання  ОСОБА_3  рахувати з моменту проголошення вироку.
Запобіжний захід обвинуваченому -не обирати, звільнити ОСОБА_3 з під варти в залі суду. 
Речові докази: 
-два DVD - диски -зберігати у матеріалах кримінального провадження. 
Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою яка тримається під вартою, протягом цього ж часу з моменту отримання копії вироку.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому, а також не пізніше наступного дня після оголошення направити учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: