ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 квітня 2026 року	Справа № 495/7855/23	
 	Номер провадження 1-кп/495/340/2026	

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Білгороді-Дністровському кримінальне провадження, відомості про яке внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань 05.07.2023 за №12023162240000783 за обвинуваченням
ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця села Салгани Білгород-Дністровського району Одеської області, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою освітою, працює за наймом, неодруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, не депутата, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 360 Кримінального кодексу України,
учасники провадження:
секретарі судового засідання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
прокурор ОСОБА_6 ,
обвинувачений, цивільний відповідач ОСОБА_2 , 
його захисник адвокат ОСОБА_7 ,
ВСТАНОВИВ:
1. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
1.1. 26.06.2023 у нічний час доби, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , достовірно знаючи про запровадження на території України воєнного стану, маючи прямий умисел направлений на таємне викрадення чужого майна з корисливим мотивом та з метою особистого збагачення, прибув до оглядових колодязів №1-/13-№1/14, що розташовані по вул. Кишинівська 66-72, в с. Випасне Білгород-Дністровського району Одеської області, на яких прокладені магістральні лінії зв`язку, що належать Одеській філії АТ «Укртелеком». 
Реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_2 , переконавшись що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх злочинних дій, шляхом відкриття люку проник у вищевказані оглядові колодязі, на яких прокладені магістральні лінії зв`язку та використовуючи заздалегідь підготовлений секатор, шляхом перекусу, умисно, таємно, викрав кабель зв`язку марки ТПП 200х2х0,4 довжиною 105 метрів,вартістю 577 грн. 92 коп. за 1 метр та загальною вартістю 60681 грн. 60 коп., який перебував на балансі Одеської філії АТ «Укртелеком».
В подальшому ОСОБА_2 залишив місце скоєння кримінального правопорушення та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив Одеській філії АТ «Укртелеком» матеріальну шкоду на вищевказану суму.
1.2. Також ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реалізувавши свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення кабельно-провідникової продукції, а саме кабелю марки ТПП 200х2х0,4 довжиною 105 метрів, що мало місце 26 червня 2023 року у нічний час доби, більш точного часу не встановлено, з оглядових колодязів №1-/13-№1/14, що розташовані по вул. Кишинівська 66-72, в с. Випасне Білгород-Дністровського району Одеської області, на яких прокладені магістральні лінії зв`язку, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, які полягали у тимчасовому припиненні телефонного зв`язку і перебувають у причинному зв`язку з вищевказаною крадіжкою, умисно пошкодив кабельну лінію зв`язку Одеської філії АТ «Укртелеком», шляхом перекусу за допомогою заздалегідь підготовленого секатора, чим спричинив тимчасове припинення зв`язку двом абонентам телефонного зв`язку, а також чотирьом користувачам Інтернет.
2. Частина статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
2.1. Такими діями, описаними у п. 1.1. вироку ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, що полягає у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану.
2.2. Також діями, описаними у п. 1.2. вироку ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 360 КК України, що полягає в умисному пошкодженні телекомунікаційної мережі, якщо такі дії спричинили припинення надання телекомунікаційних послуг.
За сукупністю ОСОБА_2 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 360 КК України.
3. Оцінка доказів.
Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам вимоги ч.3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_2 , відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням тільки доказів, які характеризують особу обвинуваченого та стосуються процесуальних витрат і речових доказів, а також вирішення цивільного позову.
Обвинувачений ОСОБА_2 та інші учасники кримінального провадження погодилися з тим, щоб судовий розгляд обмежився допитом обвинуваченого, потерпілої, дослідженням доказів, які характеризують особу обвинуваченого та стосуються процесуальних витрат і речових доказів, а також вирішення цивільного позову. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.
Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_2 визнав вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 360 КК України та пояснив, що відповідні дії вчинив влітку 2023 року, у АДРЕСА_2 і церкви. Так ввечері він повертався додому, перед тим він здавав аналізи і йому повідомили, що в нього знайшли гепатит. Він розумів, що йому потрібні гроші на лікування. В нього виникла ідея викрасти кабель, здати і за гроші пройти лікування. Він заліз в колодязь, там був старий секатор, він ним перекусив кабель, витяг його, переплавив і здав на металолом. 
Вказав, що щиро розкаюється. Діяв тоді так, бо дізнався діагноз і тоді йому здавалося, що він невиліковний. Проте з того часу багато чого змінилося, він пройшов лікування, знайшов роботу, більше злочинів не вчиняв, відтак просив суворо його не карати. 
На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що винуватість  ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за обставин, викладених в обвинувальному акті, повністю доведена.
Обвинувачений винен у вчиненні цього кримінального правопорушення та підлягає покаранню за його вчинення, оскільки такий ним вчинено у стані осудності.
4. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_2 у відповідності до п. 1, 5 ч. 1 ст.66 КК України суд визнає щире каяття, вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих обставин.
Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_2 судом не встановлено.
5. Мотиви призначення покарання.
Відповідно до ст. ст. 50 і 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_2 суд враховує суспільну небезпеку та характер вчинених ним кримінальних правопорушень, які в силу дії ст. 12 КК України є тяжким злочином та кримінальним проступком, його вік, стан здоров`я те, що він не перебуває на обліку в лікарів нарколога та психіатра. Щодо характеристики, наданої 18.07.2023 Мологівською сільською радою, якою обвинувачений характеризується негативно, оскільки зловживає спиртними напоями і офіційно не працевлаштованим, суд визнає таку довідку неналежним доказом, що характеризує особу обвинуваченого, оскільки така довідка містить неактуальну інформацію і не відображає дійсних обставин, які характеризують ОСОБА_2 станом на зараз.
Згідно ст.69-1 КК України, за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Відтак суд, враховуючи визнання вини обвинуваченим, наявність двох обставин, що пом`якшують покарання: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення і добровільне відшкодування шкоди потерпілому, відсутність обставин, що відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання, вбачає підстави для застосування ст.69-1 КК України та вважає за необхідне обрати покарання в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк, який є мінімальним в межах санкції цієї статті для даного виду покарання і покарання в межах санкції ч. 1 ст. 360 КК України у виді обмеження волі на строк, який є мінімальним для даного виду покарання.
При вирішенні питання про те, який із передбачених ч. 1 ст. 70 КК України принципів необхідно застосувати щодо ОСОБА_2 при призначенні покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, суд дійшов висновку про застосування принципу поглинання менш суворого покарання більш суворим.
Згідно з приписами ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Кримінально-правові норми, що визначають загальні засади та правила призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Зваживши наведені обставини суд з урахуванням положень, зокрема ст. 75 КК приймає рішення про можливість чи неможливість звільнити особу від відбування покарання з випробуванням.
Так, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_2 щиро розкаявся, наслідки вчинення кримінальних правопорушень, зокрема, що потерпілій юридичній особі буде повернуто вартість викраденого майна внаслідок вирішення цивільного позову. Суд також враховує позицію прокурора, яка просила не позбавляти волі обвинуваченого.
Ураховуючи вищевикладене, суд доходить переконання, про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_2 без відбування реального покарання у вигляді позбавлення волі, та застосування до нього ст. 75 КК України, тобто - звільнення від відбування покарання з випробуванням, що найбільше відповідатиме меті його призначення відповідно до ст. 50 КК України, буде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_2 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Призначення ОСОБА_2 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів рівних можливостей та справедливого судового розгляду. Адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь. Бо контроль над поведінкою, способом життя та роботи, протягом всього строку відбуття покарання із випробуванням, надає можливість органу пробації аналізувати інформацію з метою визначення рівня ресоціалізації (виправлення засудженого).
Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому, покарання у виді позбавлення чи обмеження волі є винятковими покараннями, які застосовуються щодо осіб, виправлення яких є неможливим в іншій, передбачений законом спосіб.
Разом із цим суд, діючи відповідно до положень ч. 1 ст. 76 КК України, покладає на обвинуваченого ОСОБА_2 обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 ч. 1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням ст. 65-68 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченого та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України мети покарання.
6. Вирішення цивільного позову.
В рамках кримінального провадження Акціонерне товариство «Укртелеком» в особі Одеської філії Акціонерного товариства «Укртелеком» заявило цивільний позов до ОСОБА_2 , відповідно до якого вказує, що своїми злочинними діями ОСОБА_2 наніс АТ «Укртелеком» в особі Одеської філії АТ «Укртелеком» збитки на суму 60681,60 грн., які в ході слідства не відшкодовано. Відтак просить стягнути з обвинуваченого вказану суму на користь позивача.
Обвинувачений ОСОБА_2 позовні вимоги визнав частково, зазначаючи, що розуміє, що завдав шкоди, проте заявлена шкода є для нього не підйомною сумою. 
Його захисник адвокат ОСОБА_7 вказав, що вартість викраденого кабелю є явно завищеною, так як навіть зараз на сайті виробника кабелю зазначена менша вартість такого, ніж визначена експертом.
Частиною 1 ст.129 КПК України передбачено, що, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
При цьому суд зобов`язаний всебічно, повно й об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати характер і розмір витрат, зумовлених злочином, встановити злочинний зв`язок між діянням і шкодою, що настала, і дати у вироку належну оцінку таким обставинам.
Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно висновку експерта судового експерта ОСОБА_8 №4121/23 від 19.07.2023 за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи встановлено, що ринкова вартість 1 метру кабелю зв`язку ТП 200х2х0,4, станом на 26.06.2023 року становила: з урахуванням ПДВ — 577,92 гри (п`ятсот сімдесят сім гривень 92 коп.), без урахування ПДВ - 481,60 грн (чотириста вісімдесят одна гривня 60 коп.). З урахуванням того, що викрадено 105 метрів кабелю, позивачу завдано шкоду в розмірі 60681 грн 60 коп. Щодо наданого витягу із сайту то неможливо встановити, чи відповідає зазначена ціна саме тому розміру та діаметру кабелю, який був предметом злочину.
Таким чином суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з вартості, визначеної експертом. 
7. Інші рішення щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку
Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати відсутні.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ні на стадії досудового розслідування, ні на стадії судового розгляду не обирався і підстави обирати до набрання вироком законної сили суд не вбачає.
Керуючись ст.ст. 128, 369, 371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_2 ,    ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 360 КК України.
Призначити  ОСОБА_2 покарання:
- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;
- за ч. 1 ст. 360 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання ОСОБА_2 у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ст.75 КК України звільнити  ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст.76 КК України покласти на  ОСОБА_2 на період іспитового строку такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід ОСОБА_2 до набрання вирком суду законної сили не обирати.
Речові докази, а саме:
- фрагмент кабелю зі слідами пошкодження, упакований до пакету WAR 1183601 – повернути Одеській філії Акціонерного товариства «Укртелеком».
Процесуальні витрати відсутні.
Цивільний позов Акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Одеської філії Акціонерного товариства «Укртелеком» до  ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення злочину задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Укртелеком» (код ЄДРПОУ 21560766) в особі Одеської філії Акціонерного товариства «Укртелеком» (код ЄДРПОУ 01186691)60681 (шістдесят тисяч шістсот вісімдесят одну) гривню 60 копійок в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 статті 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя          ОСОБА_9