П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/11683/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Дмитришена Р.М. 
Суддя-доповідач - Драчук Т. О. 
31 березня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Драчук Т. О. 
суддів: Полотнянка Ю.П.  Смілянця Е. С. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 18 грудня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
в серпні 2025 року позивач, - ОСОБА_1 , звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.
Заявлені позовні вимоги обґрунтовуються протиправною бездіяльністю відповідача щодо не внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про виключення його з військового обліку військовозобов`язаних на підставі пункту 3 частини шостої статті 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у зв`язку із непридатністю до військової служби за станом здоров`я з 28 листопада 2008 року.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 18.12.2025 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спору, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість судового рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач, ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебував на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 , наразі ІНФОРМАЦІЯ_4 ( ОСОБА_2 ).
21.01.2005 комісією при ІНФОРМАЦІЯ_3 позивача визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі ст. 59б Наказу Міністерства оборони України №2 від 04.01.1994 року.
Відомості про непридатність та виключення з військового обліку занесені до Довідки серії КП №000310 від 28.11.2008, що видана ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка видається замість військового квитка у зв`язку з відсутністю бланків (а.с. 28).
Позивач зазначає, що під час оновлення у мобільному застосунку Резерв + йому стало відомо про порушення правил військового обліку, що відображено в електронному військово-обліковому документі станом на 13.06.2025 з відміткою "Порушення правил військового обліку" (а.с. 26).
На звернення позивача від 01.07.2025 з питань внесення відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про внесення відомостей про виключення його з військового обліку військовозобов`язаних на підставі пункту 3 частини 6 статті 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у зв`язку із непридатністю до військової служби за станом здоров`я з 21 січня 2005 року, відповідач листом від 29.07.2025 надав відповідь (а.с. 29-30).
За змістом листа, згідно з обліково-алфавітної книги призовників Позивач, 1988 року народження, зарахований в запас по гр. І ст. 59б Наказу Міністерства Оборони України №2 від 04.01.1994 "Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу у Збройних Силах України" як непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час. Тобто не підлягали призову до строкової військової служби, та не були виключені з військового обліку. Разом з тим, Позивачу повідомлено, що його військово-облікові документи втратили чинність, та не є дійсними.
Окрім того, відповідач запропонував позивачу прибути до ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_1 ) для проходження ВЛК, заміни військово-облікового документа.
Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови у внесенні відомостей до Реєстру про виключення його з військового обліку військовозобов`язаних, тому через представника звернувся до суду.
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до військово-облікового документа позивача у додатку Резерв + містяться відомості про постанову ВЛК від 21.01.2005 та на підставі якої зроблений запис "Непридатний в мирний час, обмежено придатний у воєнний час (а.с. 26).
Позивач заперечує доводи відповідача, що він є обмежено придатним, оскільки відповідно до ст. 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" в редакції Закону станом на 21.01.2005 наслідком визнання особи непридатним до військової служби є лише виключення з військового обліку.
Так, відповідно до пункту 95, 96 Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України, №2 від 04.01.94, залежно від стану здоров`я громадянам, придатним до військової служби, та тим, які призиваються на строкову військову службу, встановлюється один із ступенів обмеження 1, 2, 3 або 4.
Особам, тимчасово непридатним до військової служби, встановлюється ступінь обмеження 5, непридатним до військової служби в мирний час, обмежено здатним у воєнний час 6, непридатним до військової служби зі зняттям з військового обліку 7.
Лікар виносить одну із таких постанов про придатність (тимчасову або повну непридатність) до строкової служби: а) "придатний до військової служби. Ступінь обмеження 1 (2, 3, 4)"; б) "тимчасово непридатний до військової служби. Ступінь обмеження 5"; в) "непридатний до військової служби у мирний час, обмежено здатний у воєнний час. Ступінь обмеження 6"; г) "непридатний до військової служби зі зняттям з військового обліку. Ступінь обмеження 7".
За мотивами позивача законодавець помилково визначив поняття "непридатний до військової служби зі зняттям з військового обліку", оскільки на його думку, така підстава для зняття з військового обліку не передбачена ч. 4 ст. 37 ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу" взагалі.
Суд першої інстанції відхилив такі аргументи з підстав того, що цією нормою обумовлено зняттю з військового обліку у військових комісаріатах підлягають громадяни в інших випадках, визначених Міністром оборони України (п.п. г ч. 4 ст. 37 ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу").
Розпорядчим документом Міністра оборони України є наказ №2 від 04.01.1994, яким затверджено Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України, в силу якого лікар виносить одну із таких постанов про придатність (тимчасову або повну непридатність) до строкової служби, зокрема, "непридатний до військової служби зі зняттям з військового обліку. Ступінь обмеження 7" (п.п. г п. 96 Положення).
Не заперечуючи запис про непридатність до військової служби із виключенням позивача з військового обліку по ст. 59б Графи І Розкладу хвороб наказу Міністра оборони України №2 від 04.01.94, відомості про що внесено до Довідки серії КП №000310 від 28.11.2008, виданої ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка видається замість військового квитка у зв`язку з відсутністю бланків, суд першої інстанції акцентував, що ця Довідка втратила чинність, оскільки дійсна до 28.11.2013 (а.с. 28).
На цій підставі, зокрема, відповідач листом від 29.07.2025 повідомив позивача, що його військово-облікові документи втратили чинність, та не є дійсними (а.с. 29-30).
Тому, вимоги позивача про зобов`язання відповідача внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості про виключення ОСОБА_1 з військового обліку військовозобов`язаних на підставі пункту 3 частини шостої статті 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у зв`язку із непридатністю до військової служби, на думку суду першої інстанції, не можуть бути задоволеними, оскільки військово-обліковий документ є нечинним.
Тож, суд першої інстанції дійшов висновку, що відмовляючи позивачу у задоволенні його заяви від 01.07.2025, відповідач діяв правомірно, підстави вважати його дії протиправними відсутні.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
У відповідності до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-XII (далі - Закон №2232-ХІІ), частиною першою статті 1 якого передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Частиною 3, 7 ст.1 Закону №2232-ХІІ передбачено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Пунктом 2 вказаного Указу військовому командуванню разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування доручено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
Станом на час розгляду справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.
Зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення та скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб визначає Закон України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 №389-VIII (далі - Закон №389-VIII).
Згідно з ст.1 Закону №389-VIII воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію, згідно пункту 4 якого встановлено призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами.
За змістом пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154 (далі - Положення №154), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
Згідно з ст.33 Закону №2232-XII військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до вимог ст.37 Закону №2232-XII взяттю на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України підлягають громадяни України, зокрема, на військовий облік військовозобов`язаних: звільнені з військової служби в запас; які звільнені зі служби у військовому резерві та не досягли граничного віку перебування у запасі.
Виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів Служби зовнішньої розвідки України - у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають зокрема громадяни України, які досягли граничного віку перебування в запасі.
Разом з цим, як стверджує позивач (та надає відповідні докази) 21.01.2005 комісією при ІНФОРМАЦІЯ_3 позивача визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі ст. 59б Наказу Міністерства оборони України №2 від 04.01.1994.
Відомості про непридатність та виключення з військового обліку занесені до Довідки серії КП №000310 від 28.11.2008, що видана ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка видається замість військового квитка у зв`язку з відсутністю бланків (а.с. 28).
Разом з цим, колегія суддів зауважує, що вказана довідка була дійсна до 28.11.2013 (в подальшому позивачем дані не актуалізовувались (суду доказів не надано)). Також, інформації щодо наявного (дійсного) військово-облікового документу позивачем суду надано не було (в період з 29.11.2013 по 13.06.2025).
Крім того, підстави для виключення військовозобов`язаних та резервістів з військового обліку врегульовані статтею 37 Закону №2232-ХІІ, зміст якої змінювався на протязі дії спірних правовідносин, тобто з моменту визнання позивача непридатним до військової служби за становим здоров`я у 2005 і до моменту звернення позивача до відповідача із заявою та на час вирішення судом даного спору.
Згідно з ч.5 ст.37 Закону №2232-ХІІ, в редакції станом на день визнання позивача непридатним до військової служби за становим здоров`я:
«Виключенню з військового обліку у військових комісаріатах підлягають громадяни:
а) визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку;
б) які досягли граничного віку перебування в запасі;
в) які припинили громадянство України;
г) які були засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжких злочинів;
д) які не отримали до 36-річного віку військово-облікової спеціальності або спорідненої з нею;
е) які померли."
На час звернення представника позивача із заявами підстави для виключення військовозобов`язаних та резервістів з військового обліку були врегульовані частиною статтею 37 Закону №2232-ХІІ наступного змісту:
«Виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України, які:
1) померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими;
2) припинили громадянство України;
3) визнані непридатними до військової служби;
4) досягли граничного віку перебування в запасі.
У громадянина, якого виключено з військового обліку відповідно до пунктів 3 та 4 цієї частини, військово-обліковий документ не вилучається. До військово-облікового документа громадянина вносяться дані про виключення із військового обліку»
Діюча на даний час редакція частини 6 статті 37 Закону №2232-ХІІ передбачає наступне:
«Виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України, які:
1) померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими;
2) припинили громадянство України;
3) визнані непридатними до військової служби;
4) досягли граничного віку перебування в запасі;
5) були кандидатами для прийняття на військову службу за контрактом відповідно до частини десятої статті 20 цього Закону, але не були прийняті на військову службу за контрактом;
6) звільнені з військової служби за контрактом відповідно до підпунктів "й" або "к" пункту 3 частини п`ятої статті 26 цього Закону.»
Отже, всі редакції ч.6 ст.37 Закону №2232-ХІІ на протязі спірних правовідносин передбачали в якості однієї з підстав для виключення військовозобов`язаного з військового обліку визнання такого військовозобов`язаного непридатними до військової служби.
Згідно пп.12 п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 №3633-IX (надалі - Закон №3633 від 11.04.2024), військово-обліковий документ, що визначає належність його власника до військового обов`язку, виданий до дня набрання чинності цим Законом, є чинним та не потребує обов`язкової заміни у випадку (з підстав) затвердження органом державної влади нової форми військово-облікового документа.
Відповідно до п.2 Постанови КМ України від 16 травня 2024 року №559 Про затвердження Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів і форми такого документа (надалі – Порядок №559) в редакції на час звернення позивача із заявою від 17.06.2025, військово-облікові документи, оформлені до набрання чинності цією постановою, вважаються дійсними на всій території України до видачі військово-облікового документа нового зразка.
Порядок №559 містить, зокрема, такі положення, які також піддягають застосуванню у межах даного спору:
п.1 - Військово-обліковий документ є документом, що визначає належність його власника до виконання військового обов`язку, який оформляється (створюється) та видається громадянину України, який є призовником, військовозобов`язаним або резервістом, у тому числі, якщо він був виключений з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідно до пунктів 3 і 4 частини 6 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та не отримував такий документ до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №559 «Про затвердження Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів і форми такого документа»;
п.3 - Відомості, що зазначені у військово-обліковому документі громадянина України, який перебуває або був виключений з військового обліку Збройних Сил, СБУ, розвідувального органу, повинні відповідати відомостям, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
У разі коли відомості, зазначені у графах 1-5, 13 та 14 військово-облікового документа на бланку, не відповідають відомостям, що містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, він вважається недійсним (крім військово-облікових документів військовозобов`язаних та резервістів СБУ, розвідувальних органів).
Відповідність відомостей, зазначених у військово-обліковому документі на бланку, відомостям, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, перевіряється через:
електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста;
районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки або його відділ (орган СБУ, розвідувальний орган).
п.4 - У разі невідповідності відомостей, зазначених у посвідченні призовника, тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного, військовому квитку осіб рядового, сержантського і старшинського складу та військовому квитку офіцера запасу, відомостям, що містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, громадянин України для внесення відповідних змін:
у паперовій формі - повинен звернутися до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу (органу СБУ, розвідувального органу) за місцем перебування на військовому обліку;
в електронній формі - повинен скористатися засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста для звернення до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу за місцем перебування на військовому обліку.
Зміни вносяться протягом п`яти робочих днів з дня реєстрації заяви.
п.14 - Військово-обліковий документ на бланку видається (замінюється) за письмовою заявою громадянина України районним (міським) територіальним центром комплектування та соціальної підтримки або його відділом (відповідним органом СБУ, підрозділом розвідувального органу) за місцем перебування на військовому обліку або виключення з військового обліку у випадках:
взяття громадянина на військовий облік як призовника, військовозобов`язаного або резервіста;
якщо призовник, який перебував на військовому обліку до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №559, не отримував посвідчення призовника, а військовозобов`язаний та резервіст - військового квитка осіб рядового, сержантського і старшинського складу, військового квитка офіцера запасу або тимчасового посвідчення військовозобов`язаного;
зміни категорії щодо військового обов`язку;
відсутності місця для внесення змін;
невідповідності відомостям, що містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, зазначеним у пункті 3 цього Порядку;
втрати (зіпсування);
виявлення бажання змінити військово-обліковий документ, який був виданий до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №559.
Згідно з ст.1 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» від 16 березня 2017 року №1951-VIII Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі – Реєстр) – інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.
З урахуванням наведених положень підпункту 12 пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3633 від 11.04.2024, пункту 2 Постанови КМУ від 16.05.2024 року №559, абзацу 2 пункту 3 та абзацу 6 пункту 14 Порядку №559 колегія суддів приходить до висновку, що виданий позивачу до дня набрання чинності Законом №3633 від 11.04.2024 та Порядком №559 військово-обліковий документ (Посвідчення взамін військового квитка за №890 від 12.07.2004), може вважатися дійсним і не потребувати заміни лише в тому випадку, якщо відомості, зазначені у графах 1-5, 13 та 14, зокрема відомості щодо придатності або непридатності до військової служби відповідають відомостям, що містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Відповідно, якщо наведені у виданому позивачу військово-обліковому документі - посвідченні, довідці взамін військового квитка, відомості щодо непридатності позивача до військової служби не відповідають відомостям, що містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, то такий військово-обліковий документ в силу абзацу 2 пункту 3 Порядку №559 вважається недійсним, і позивач згідно вимог абзацу 6 пункту 4 Порядку №559 повинен був звернутися до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу за місцем перебування на військовому обліку для внесення відповідних змін, та згідно вимог абзацу 6 пункту 14 цього ж Положення отримати новий військово-обліковий документ на бланку, затвердженому Постановою КМУ від 16.05.2024 №559.
Разом з цим, колегія суддів ще раз наголошує, що Довідка серії КП №000310 від 28.11.2008, що видана ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка видається замість військового квитка у зв`язку з відсутністю бланків, була дійсна до 28.11.2013 (в подальшому позивачем дані не актуалізовувались (суду доказів не надано)). Також, інформації щодо наявного (дійсного) військово-облікового документу позивачем суду надано не було (в період з 29.11.2013 по 13.06.2025).
Крім того, невідповідність даних в військово-обліковому документі (посвідчені, довідці) та Реєстрі згідно з абз.2 пункту 3 Порядку №559 робить недійсним раніше видане посвідчення, довідку, та зобов`язує особу згідно абзацу 6 пункту 4 Порядку №559 звернутися до ІНФОРМАЦІЯ_4 для внесення відповідних змін та отримати новий військово-обліковий документ згідно приписів абзацу 6 пункту 14 цього ж Положення.
Отже, викладені позивачем позовні вимоги щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача та зобов`язання відповідача виключити позивача з військового обліку, тобто внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості щодо непридатності позивача до військової служби з виключенням його з військового обліку на підставі вже недійсного Довідки серії КП №000310 від 28.11.2008, не можуть бути задоволені, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_4 не може вносити до вказаного реєстру відомості на підставі недійсного військово-облікового документу.
Крім того, щодо положень нормативно-правових актів, прийнятих у 2024 році, якими внесені зміни до військового обліку, колегія суддів зазначає, що оскільки ці зміни самі по собі не позбавляють позивача права бути виключеним з військового обліку за станом здоров`я, а лише зобов`язують позивача, як і будь-якого громадянина України, вчинити дії, направлені на усунення невідповідності між даними в його військово-обліковому документі і даними в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, в тому числі шляхом отримання військово-облікового документа нового зразка, форма якого затверджена Постановою КМ України від 16.05.2024 №559, з відповідними цифровими ідентифікаторами, то такі НПА мають враховуватись в даних правовідносинах.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Отже, ст. 2 КАС України та ч. 4 ст.242 КАС України вказують, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Оскільки, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 18 грудня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий	 		Драчук Т. О.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Полотнянко Ю.П.    Смілянець Е. С.