ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний №317/2184/25 Головуючий в 1 інст.Ачкасов О.М. 
Провадження №33/807/321/26     Доповідач в 2 інст.Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року     місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участю захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ( ОСОБА_1 ) - адвоката Загороднього С.С., розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за апеляційною скаргою захисника останнього – адвоката Загороднього С.С. на постанову Запорізького районного суду Запорізької області від 30 липня 2025 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, який проживає: АДРЕСА_1 , визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік,
стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605,60 грн. 

Згідно з постановою суду, 23 квітня 2025 року о 17-56 годині ОСОБА_1 , по вул.Центральна, 1, в с.Новоолександрівка, Запорізького району, Запорізької області, керував транспортним засобом - KIA SORENTO, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, звужені зіниці очей, що не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці. Водієві було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку, в медичному закладі у лікаря-нарколога, на що водій відмовився, що було зафіксовано на БК 474955, чим порушив п.п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат Загородній С.С. просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, скасувати постанову суду першої інстанції, провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. 

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що акт огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції не складався.
В направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції назви та номера спеціального технічного засобу вказано лише газоаналізатор Alcotest, хоча огляд проводився на стан наркотичного сп`яніння, а не алкогольного, з чого можна зробити висновок, що ніякого огляду не було. 
Крім того, вищезазначене направлення, на думку апелянта, є сфальсифікованим, оскільки у графі «особу на огляд у заклад охорони здоров`я доставив» зазначено поліцейського, проте ОСОБА_1 ніхто нікуди не доставляв. 
Таким чином, щодо ОСОБА_1 було складено протокол за керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, а не в стані алкогольного сп`яніння. 
Працівники поліції були необ`єктивні та поводили себе досить зневажливо по відношенню до військового, що є порушенням правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України №1179 від 09 листопада 2016 рок у. 
З урахуванням отриманих ОСОБА_1 поранень, серед яких контузії, черепно-мозкові травми та порушення роботи внутрішніх органів, стан його здоров`я має суттєві ускладнення, що впливають на повсякденне життя. Останнім часом він перебуває під наглядом психіатра, страждає на невротичні розлади, безсоння та хронічний больовий синдром. У нього спостерігається тремтіння пальців рук, незалежне від зовнішніх факторів, а також постійний головний біль, який має серйозні наслідки для самопочуття, додатково діагностовано початкову катаракту очей, що призводить до відшарування сітківки та відсутності або ослабленої реакції на світло. Таким чином, на думку апелянта, ознаки наркотичного сп`яніння є необґрунтованими та недоведеними в повній мірі.
Працівниками поліції не було відсторонено ОСОБА_1 від керування транспортним засобом. 
Крім того, під час виявлення у водія ознак наркотичного сп`яніння та складання протоколу стосовно нього, працівниками поліції було грубо порушено порядок проведення огляду особи на стан наркотичного сп`яніння, внаслідок чого передбачена законом процедура огляду особи на стан наркотичного сп`яніння не була дотримана, а долучені до протоколу про адміністративне правопорушення докази відмови водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння не можуть бути визнані допустимим доказами в очах стороннього та незацікавленого спостерігача.
Долучені до протоколу про адміністративне правопорушення докази не можуть бути визнані такими, що підтверджують факт відмови водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, адже на момент його зупинки звинуватили в перебуванні алкогольного сп`яніння, а коли зворотне було доведено – в стані наркотичного сп`яніння. 
Склад адміністративного правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідає диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, а тому його відповідальність за діяння, зазначені в протоколі, на підставі ч.1 ст.130 КУпАП, виключається.
Рапорт працівника поліції не є беззаперечним доказом вчинення особою адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
Записи з технічних пристроїв, що являються приватними телефонами працівників поліції, є неналежними доказами та не мають жодної юридичної сили. 
Огляд ОСОБА_1 мав бути проведений у відповідності до вимог ст.266-1 КУпАП, оскільки останній є військовослужбовцем.
Роль посадової особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, обмежувалося переданням суду протоколу та підтверджуючих доказів. Після виконання цієї функції ця посадова особа не відігравала роль у провадженні, так само, як і прокуратура, а суд не може перебирати на себе «функції обвинувачення».

Заявлене захисником-адвокатом Загороднім С.С. клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду підлягає задоволенню, оскільки особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , у розгляді справи участі не брав, відомостей щодо отримання останнім оскаржуваної постанови матеріали справи не містять. Оскільки доводи апелянта щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження є переконливими, виходячи з принципу верховенства права, який визнається і діє в Україні (ст.8 Конституції України), задля забезпечення особі, що притягається до адміністративної відповідальності, можливості реалізувати свої процесуальні права, подана апеляційна скарга підлягає розгляду.

В судове засідання апеляційного суду особа, яка притягнуто до адміністративної відповідальності ( ОСОБА_1 ) не з`явився, захисник останнього - адвокат Загородній С.С. зазначив про обізнаність ОСОБА_1 про день, час та місце судового засідання, підтвердив про можливість розгляду справи апеляційним судом за відсутності ОСОБА_1 , зазначив про узгодженість вказаного питання та правової позиції між ним та ОСОБА_1 . 
З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає за можливе здійснювати апеляційний розгляд без участі ОСОБА_1 . 
Заслухавши пояснення захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ( ОСОБА_1 ) - адвоката Загороднього С.С., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався при розгляді справи.
Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.
Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконані вимоги ст.ст.280,283 КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена наявними в справі доказами, зокрема відомостями, які містяться:
- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №309863 від 23 квітня 2025 року, з якого убачається, що 23 квітня 2025 року о 17-56 годині с.Новоолександрівка по вул.Центральна, 1 ОСОБА_1 , керував транспортним засобом - KIA SORENTO, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, звужені зіниці очей, що не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці. Водієві було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку, в медичному закладі у лікаря-нарколога, на що водій відмовився, що було зафіксовано на БК 474955, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП;
- у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 23 квітня 2025 року;
- у довідці інспектора ВАП УПП в Запорізькій області ДПП ст.лейтенанта поліції Ярошенка М. щодо відсутності повторності у ОСОБА_1 за ст.130 КУпАП, наявності у останнього посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 24 липня 2015 року;
- відеозаписом події, який узгоджується із обставинами, вказаними в протоколі та долучених до нього матеріалах.
Вказані докази узгоджуються з відомостями, викладеними в рапорті поліцейського взводу №2 роти №2 батальйону №3 УПП в Запорізькій області ДПП капрала поліції Пістуна Д., згідно з яким, останній доповідає, що 23 квітня 2025 року під час несення служби на БП 3-07 за адресою: Запорізька область, Запорізький район, с.Новоолександрівка, вул.Центральна,1, приблизно о 17-56 годині було зупинено транспортний засіб «KIA SORENTO», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає: АДРЕСА_2 , який є діючим військовослужбовцем певної військової частини. 
Під час спілкування у водія були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці. Водієві було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку у медичному закладі у лікаря-нарколога, на що водій відмовився, що зафіксовано на БК №474955.
Стосовно водія ОСОБА_1 було складено протокол серії ЕПР1 №309863 за ч.1 ст.130 КУпАП, за порушення п.2.5 ПДР України.
Від керування відсторонено, про повторність попереджено. Посвідчення водія не вилучалось, тимчасовий дозвіл не видавався. 
Подія зафіксована на БК 474955, мобільний телефон НОМЕР_3 , мобільний телефон Samsung НОМЕР_4 .
Дослідивши всі наявні докази у їх сукупності, суд дійшов до правильного висновку про те, що ці докази підтверджують вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, при викладених в постанові суду обставинах.
Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на досліджених доказах, які є належними та допустимими.
Згідно з оскаржуваною постановою суду,  ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, його захисник – адвокат Лісечко О.С., у судовому засіданні зазначив, що ОСОБА_1 не визнає себе винним, оскільки на момент зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , працівники поліції не повідомили ознаки наркотичного сп`яніння. Крім того, він погодився пройти огляд, в тому числі і у медичному закладі, але замість того, щоб направити його на огляд, працівники поліції повторно оглянули ОСОБА_1 та повторно запропонували пройти огляд, тобто його згода на проведення огляду не була реалізована за обставин, що не залежали від ОСОБА_1 .
При апеляційному розгляді справи захисник – адвокат Загородній С.С. навів доводи, що є аналогічними тим, які містяться в апеляційній скарзі. 
На думку апеляційного суду, доводи, викладені в апеляційній скарзі, та заявлені стороною захисту при апеляційному розгляду справи, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.
З приводу доводів апелянта про те, що акт огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції не складався, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке. 
Відповідно до п.5 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року, результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння.
Крім того, відповідно до п.10 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України N 1452/735 від 09 листопада 2015 року, результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2) (далі – акт огляду). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.
Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння.
Як убачається з матеріалів справи, огляд ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу не проводився, оскільки працівниками поліції у останнього виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим йому було запропоновано пройти огляд в медичному закладі, що підтверджується серед іншого відповідним направленням, де зазначені ознаки наркотичного сп`яніння, які встановлені у водія ОСОБА_1 , та зазначено, що від проходження огляду останній відмовився. 

З приводу доводів сторони захисту про те, що в направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, щодо назви та номера спеціального технічного засобу вказано лише газоаналізатор Alcotest, хоча огляд проводився на стан наркотичного сп`яніння, а не алкогольного, з чого можна зробити висновок, що ніякого огляду не було, та того, що вищезазначене направлення є сфальсифікованим, оскільки у графі «особу на огляд у заклад охорони здоров`я доставив» зазначено поліцейського, проте ОСОБА_1 ніхто нікуди не доставляв, апеляційний суд звертає увагу на таке. 
Відповідно до положень п.12 Розділу ІІ. Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України N 1452/735 від 09 листопада 2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Як убачається з направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КНП «ОКЗПНД та СЗХ» ЗОР від 23 квітня 2025 року, в результаті візуального огляду ОСОБА_1 , проведеного уповноваженою особою патрульної служби, у останнього виявлено ознаки сп`яніння: виражене тремтіння пальців рук, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд за допомогою спеціального технічного пристрою газоаналізатору Alcotest Drager 6820 не проводився у зв`язку з виявленням ознак наркотичного сп`яніння, за результатами огляду: огляд не проводився у зв`язку з відмовою. 
Обставини, на які посилається сторона захисту, про те, що працівники поліції під час зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 та під час спілкування з ним були необ`єктивні та поводили себе неетично, свого підтвердження при апеляційному розгляді не знайшли . З наявного в матеріалах справи відеозапису такого не убачається. 
Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не мав ознак наркотичного сп`яніння, а певні ознаки, встановлені поліцейськими, були обумовлені тим, що ОСОБА_1 через поранення мав незадовільний стан здоров`я, не спростовують правильності висновків суду першої інстанції та не свідчать про безпідставність складеного щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки обставини, на які посилається апелянт, не спростовують самого факту виявлення працівниками поліції у ОСОБА_1 ознак, відображених в направленні та у протоколі, і того факту, що останній відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. 
Доводи апелянта про те, що працівниками поліції не було відсторонено ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи про адміністративне правопорушення.
Як убачається з рапорту поліцейського взводу №2 роти №2 батальйону №3 УПП в Запорізькій області ДПП капрала поліції Пістуна Д., зазначеного вище, ОСОБА_1 від керування відсторонено, про повторність попереджено. Зазначене підтверджується також і відеозаписом. 
Перевіряючи доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі, щодо порушення працівниками поліції порядку проведення огляду, відсутності в матеріалах справи будь-яких доказів, які б підтверджували відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.
Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння визначені ст.266 КУпАП, п.2.5 ПДР України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року №1452/735 (в подальшому Інструкція), за змістом яких, водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння. Відповідно до п.2 Розділу І Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Відповідно до Розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 встановлено порядок проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів.
Пунктом 12 Розділу 2 вказаної вище Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
На думку апеляційного суду, працівниками поліції дотримано вимоги законодавства про адміністративні правопорушення та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння №1452/735 та після виявлення у водія ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, направлено останнього на огляд до відповідного медичного закладу.
Зокрема, у ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом, працівниками поліції були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, що підтверджується відомостями, зазначеними в направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та відеозаписом події.
З відеозапису події убачається, що у працівників поліції виникла підозра про перебування водія ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння та останньому було повідомлено про те, які саме ознаки наркотичного сп`яніння в нього виявлено – виражене тремтіння пальців рук, звужені зіниці очей, що не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці. При цьому поліцейськими здійснювався візуальний огляд ОСОБА_1 . Після цього працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі у лікаря-нарколога, на що останній спочатку погодився, а потім зазначив про те, що вживав 2 тижні тому, а тому нікуди не поїде.
Тому, твердження сторони захисту в апеляційній скарзі про те, що на відеозаписі працівниками поліції не зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, не є переконливими. 
За наведених обставин, інспектором поліції у відповідності до вимог ст.256 КУпАП, на підставі матеріалів був складений протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за порушення вимог п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
Зокрема, згідно з положеннями п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Статтею 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
В цьому випадку ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, що є окремим складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Доводи захисника про те, що рапорт працівника поліції не може бути доказом в справі, також на думку суду апеляційної інстанції є безпідставними, оскільки вказаний вище рапорт працівника поліції не є єдиним доказом вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення. Цей рапорт узгоджується з іншими доказами.
Перевіряючи доводи захисника-адвоката Загороднього С.С. про те, що записи з технічних пристроїв, що являються приватними телефонами працівників поліції, є неналежними доказами та не мають жодної юридичної сили, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.
Право поліцейського на фото та відеофіксування за допомогою технічних приладів і технічних засобів закріплено у Законі України «Про Національну поліцію» (ст.31) та Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року №1026 і зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року за №28/32999.
З самого відеозапису є очевидним, що цей запис здійснювався працівниками поліції, які оформлювали адміністративний матеріал.
Ніким не заперечується того факту, що події за участю ОСОБА_1 , що зафіксовані вищевказаним відеозаписом, мали місце, та відносяться саме до цієї справи.
Більш того, вказаний відеозапис також не є єдиним доказом у справі, цей запис узгоджується з іншими доказами, на які послався суд в своїй постанові.
Відомостей про те, що відеофіксація здійснювалась за допомогою недозволенного технічного засобу чи з порушенням вимог закону, в матеріалах справи немає.
Крім того, матеріалами справи підтверджено, у тому числі і протоколом про адміністративне правопорушення, що велась відео фіксація на БК 474955..
Посилання сторони захисту на порушення працівниками поліції порядку проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, оскільки його огляд, як військовослужбовця, мав бути проведений у відповідності до вимог ст.266-1 КУпАП, є необґрунтованими, оскільки, відповідно до вимог ст.15 КУпАП, військовослужбовці несуть відповідальність за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, на загальних підставах. 
В свою чергу, як убачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, під час огляду ОСОБА_1 був присутній представник ВСП.
Стосовно тверджень апелянта про те, що роль посадової особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, обмежувалося переданням суду протоколу та підтверджуючих доказів, апеляційний суд звертає увагу на таке. 
Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.255 КУпАП, у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати: уповноважені на те посадові особи:органів Національної поліції:стаття 130.
Згідно з вимогами ч.1 ст.257 КУпАП, протокол надсилається органу (посадовій особі), уповноваженому розглядати справу про адміністративне правопорушення.
Як убачається зі змісту ч.1 ст.221 КУпАП, судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 130. 
Так, 07 травня 2025 року адміністративний матеріал щодо ОСОБА_1 був направлений до суду з дотриманням вимог закону для прийняття рішення згідно з чинним законодавством. 
Обов`язковість залучення прокурора до судового розгляду справ цієї категорії не передбачене діючими нормами КУпАП.
Отже, наявними в справі доказами поза розумним сумнівом підтверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення - а саме у відмові, як водія, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.
На думку апеляційного суду, працівниками поліції дотримано порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, передбачений ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року за №1452/735, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07 листопада 2015 року №1395.
Протокол про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1 складений з дотриманням вимог ст.ст.254-256 КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, якихось істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання відомостей з цього протоколу недопустимими доказами, не убачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.
Об`єктивних даних, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що протокол про адміністративне правопорушення та інші адміністративні матеріали складені не уповноваженими особами, в матеріалах справи немає.
Всі докази, додані до протоколу, узгоджуються між собою та істотних суперечностей не мають.
Достовірність цих доказів стороною захисту у встановленому законом порядку не спростовано.
З будь-якими скаргами на дії працівників поліції ОСОБА_1 також не звертався.
Достовірність цих доказів стороною захисту у встановленому законом порядку не спростовано.
Вина  ОСОБА_1 підтверджується як відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення, так і доданими до протоколу доказами, які дослідив суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення.
Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог закону при розгляді цієї справи, в повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав цим доказам правильну оцінку.
Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП, та є належним чином вмотивованою. Суд надав змістовні та обґрунтовані відповіді на всі доводи сторони захисту, які є аналогічними тим, що викладені в апеляційній скарзі.
При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, оскільки врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини і наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.
Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

поновити захиснику - адвокату Загородньому С.С. строк на апеляційне оскарження постанови Запорізького районного суду Запорізької області від 30 липня 2025 року.
Апеляційну скаргу захисника - адвоката Загороднього С.С. залишити без задоволення. 
Постанову Запорізького районного суду Запорізької області від 30 липня 2025 року щодо  ОСОБА_1  за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького
апеляційного суду      С.В. Дадашева
Дата документу  Справа № 317/2184/25