Справа № 157/149/26
Провадження № 2/157/300/26

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2026 року	місто Камінь-Каширський	

Камінь-Каширський районний суд Волинської області
у складі головуючого – судді Ходачинського Р.О.,
за участю секретаря судового засідання Зеленка В.С.,
розглянувши у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
встановив:
ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 20.03.2026 позову задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № 1427-6086 від 29.07.2024 року в розмірі 45151 грн, у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено, та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» частину сплаченого судового збору в розмірі 2396,69 грн.
Представник відповідачки під час судового засідання клопотала про надання строку для подання доказів щодо понесених відповідачкою витрат на професійну правничу допомогу. У відзиві на позовну заяву зазначила, що попередній розмір витрат на правову допомогу відповідачки складає 7000 грн та просила стягнути з ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8500 грн.
Питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу судом не вирішувалося, стороні відповідача надано строк для подання суду та позивачу доказів щодо розміру понесених судових витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, та надано стороні позивача строк для подання заперечень щодо розміру понесених відповідачкою судових витрат.

26.03.2026 представник ОСОБА_1 - адвокат Хворост Д.М. подала до суду клопотання про долучення доказів, у якому зазначила, що між ОСОБА_1 та адвокатом Хворост Д.М. укладено договір про надання правничої допомоги №14 від 10.02.2026 року, на виконання умов якого відповідачці було надано правову допомогу у справі № 157/149/26 на загальну суму 8500 грн. Станом на 25.03.2026 року відповідачкою сплачено гонорар адвокату в сумі 4000 грн. Сума несплаченого гонорару за надані послуги становить 4500 грн. Просить долучити до матеріалів даної цивільної справи докази понесених відповідачкою судових витрат на професійну правничу допомогу та стягнути з позивача на користь відповідачки зазначені судові витрати.
Представник позивача у додаткових поясненнях у справі зазначив, що, враховуючи предмет спору, вважає витрати на оплату послуг адвоката в розмірі 8500 грн неспівмірними із складністю справи та виконаною адвокатом роботою. Просив відмовити у стягнення витрат на професійну правничу допомогу в повному обсязі.

Проаналізувавши матеріали справи суд вважає клопотання представника відповідачки про стягнення понесених судових витрат таким, що підлягає частковому задоволенню.
Згідно з пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 259 ЦПК України суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.
Частиною 1 ст. 246 ЦПК України передбачено, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 20.03.2026 частково задоволено позов ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № 1427-6086 від 29.07.2024 року в розмірі 45151 грн, у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Також стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» пропорційно розміру задоволених позовних вимог (90,02%) частину сплаченого судового збору в розмірі 2396,69 грн.
Питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу судом не вирішувалося, надано стороні відповідача строк для подання суду та позивачу доказів щодо розміру понесених судових витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, та надано стороні позивача строк для подання заперечень щодо розміру понесених відповідачкою судових витрат.
Відповідно до частини 2 статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову – на відповідача; 2) у разі відмови в позові – на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником відповідачки Ковальчук В.В. надано такі докази: свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ № 1932 від 31.10.2017; ордер на надання правничої допомоги серії ВІ № 1375484 від 23.02.2026; акт приймання-передачі наданої правової допомоги № 1 від 25.03.2026 до Договору про надання правової допомоги № 14 від 25.03.2026, детальний опис робіт (наданих послуг) від 25.03.2026, договір № 14 про надання правничої допомоги від 10.02.2026, платіжні інструкції № 8102406340 від 13.02.2026, № 8181448107 від 07.03.2026.
В акті приймання-передачі наданої правової допомоги № 1 від 25.03.2026 до Договору про надання правової допомоги № 14 від 25.03.2026, детальному описі робіт (наданих послуг) від 25.03.2026 зазначено, що за надання юридичного супроводу справи клієнта №157/149/26: консультація клієнта про порядок розгляду спорів щодо стягнення заборгованості в судовому поряду, роз`яснено право на відзив, проаналізовано позов та запропоновано стратегію захисту прав відповідача; підготовка та написання відзиву на позовну заяву в інтересах Клієнта по справі № 157/149/26; участь у судовому засіданні від 16.03.2026, фіксована оплата становить 8500 грн, що відображено в договорі № 14 від 10.02.2026 року.
Таким чином вартість наданих адвокатом послуг відповідачці становить 8500 грн, 4000 грн з яких були сплачені ОСОБА_1 адвокату Хворост Д.М. 13.02.2026 та 07.03.2026.
Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 30.09.2020 року у справі № 379/1418/18, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Стороною відповідача документально підтверджено понесені витрати на правову допомогу, тому в суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат з позивача на користь сторони відповідача.
Згідно з висновком зробленим у постанові Верховного Суду 13.03.2025 року у справі № 275/150/22, принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.
Суд, розподіляючи витрати, понесені відповідачем на професійну правничу допомогу, дійшов висновку, що подані стороною відповідача докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з позивача, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Такого висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 753/15687/15.
При цьому, суд звертає увагу на те, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором. Справа є малозначною в силу вимог закону, та не є складною.
Керуючись зазначеними вище нормами закону та судовою практикою, зважаючи на наявність належних доказів, що підтверджують факт та розмір понесених ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу, а також заперечення щодо їх співмірності та обґрунтування відсутності необхідності звернення відповідачки за наданням правової допомоги від позивача, суд вважає, що відповідачем витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 8500 грн є завищеними, належним чином не обґрунтованими та становлять надмірний тягар для позивача, що суперечить принципу розумної необхідності судових витрат. Враховуючи складність справи та виконані роботи, суд вважає розмір у сумі 5000 грн співмірним розміром витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з позивача на користь відповідачки пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 499 грн (9,98% (100% - 90,02%).
Керуючись ст. 133, 141, 246, 259, 270 ЦПК України, суд
вирішив:
Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Задовольнити заявлену вимогу про стягнення понесених відповідачкою ОСОБА_1 судових витрат на професійну правничу допомогу.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» на користь ОСОБА_1 499 (чотириста дев`яносто дев`ять) гривень понесених витрат на професійну правничу допомогу.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Додаткове рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 407, код ЄДРПОУ 38548598.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя	Роман ХОДАЧИНСЬКИЙ