Єдиний унікальний номер №463/45/26 
Провадження №3/943/191/2026 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2026 року м. Буськ
Суддя Буського районного суду Львівської області Кос І.Б., розглянувши матеріали, які надійшли від УПП у Львівській області ДПП та Личаківського районного суду м. Львова про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера по інвалідності, який проживає по АДРЕСА_1 , 
за ч. 3 ст. 126 КУпАП, -
в с т а н о в и в :
06.01.2026 року від УПП у Львівській області ДПП на розгляд Личаківського районного суду м. Львова надійшли матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 126 КУпАП.
Згідно постанови судді Личаківського районного суду м. Львова від 16.02.2026 року вказані матеріали справи передані за територіальною підсудністю для розгляду по суті до Буського районного суду Львівської області.
Як убачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №551980 від 27.12.2025, що ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП за те, що 27 грудня 2025 року о 08 год. 05 хв. на вул. Пасічна, 71 у місті Львові він керував транспортним засобом марки «Mercedes-Benz 190», реєстраційний номер НОМЕР_1 , будучи тимчасово обмеженим у праві керування транспортними засобами постановою Сихівського ВДВС у м. Львові від 02.12.2025, чим порушив ст. 15 Закону України «Про дорожній рух». 
У судове засідання ОСОБА_1 повторно не з`явився, незважаючи на повідомлення його судом про час і місце розгляду справи, направивши клопотання від 18.03.2026 про відкладення розгляду справи у зв`язку із проходження ним лікування, про що долучив медичні висновки за 13.03.2026 та 17.03.2026 та три направлення на прийом його до лікаря.
Проте, суд вважає, що заявлене клопотання про відкладення судового засідання у справі не підлягає до задоволення, виходячи із таких мотивів.
Зокрема, як убачається із матеріалів справи, що подія мала місце 27.12.2025 (передбачений ст. 38 КУпАП строк спливає 27.03.2026) та надійшла від УПП у Львівській області ДПП до Личаківського районного суду м. Львова 06.01.2026, який задовольнив клопотання ОСОБА_1 та направив справу за місцем його проживання на розгляд Буського районного суду Львівської області, який викликав ОСОБА_1 на 10.03.2026 та через його неявку відклав розгляд справи на 20.03.2026.
Крім того, суд констатує про повторну неявку ОСОБА_1 в судове засідання, а як слідує із долучених до клопотання ОСОБА_1 від 18.03.2026 медичних висновків за 13.03.2026 та 17.03.2026 та направлень на прийом до лікаря, що такими не підтверджено перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні чи направлення на прийом до лікаря саме в день судового засідання - (20.03.2026), а тому суд вважає заявлене клопотання про відкладення розгляду справи безпідставним.
При цьому, суд зазначає, що з огляду на практику, викладену в рішеннях ЄСПЛ у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 та у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням розгляду справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури розгляду. 
Більше того, згідно ст. 268 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за статтею 126 КУпАП, не є обов`язковою. 
Відтак, суд вважає, що у задоволенні клопотання про відкладення судового засідання у справі слід відмовити та на підставі ст. 268 КУпАП дану справу розглянути у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до таких висновків.
Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. 
Згідно статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 ставиться у вину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, а саме - керування ним транспортним засобом марки «Mercedes-Benz 190», реєстраційний номер НОМЕР_1 , будучи тимчасово обмеженим у праві керування транспортними засобами постановою Сихівського ВДВС у м. Львові від 02.12.2025, чим порушив ст. 15 Закону України «Про дорожній рух». 
Диспозицією частини третьої статті 126 КУпАП визначено, що об`єктивна сторона цього адміністративного правопорушення полягає у керуванні транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Пунктом 2.1 «а» ПДР України передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Разом із тим, суддею встановлено, що у вину  ОСОБА_1 поставлено керування ним транспортним засобом, будучи тимчасово обмеженим у праві керування транспортними засобами.
Натомість, частиною десятою статті 15 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить, серед іншого, вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі, яка надсилається сторонам для відома не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення (п. 2 ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження»). Постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, надсилаються сторонам для відома не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення. Постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, направляються до виконання відповідними органами після закінчення строку, визначеного частиною п`ятою статті 74 цього Закону, для оскарження рішення, дії виконавця, якщо рішення, дії виконавця не були оскаржені. У разі оскарження рішення, дії виконавця, постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, якщо їх не скасовано, підлягають виконанню відповідними органами після розгляду справи відповідним судом (абзаци другий, третій і четвертий частини дев`ятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження»).
Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Проте, з надісланих до суду матеріалів справи про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 126 КУпАП щодо ОСОБА_1 убачається, що такі містять копію постанови державного виконавця Сихівського відділу ДВС у м. Львові Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України ВП №76504650 від 02.12.2025, однак у матеріалах відсутні докази набрання такою постановою законної сили, її чинності, а також не має доказів її надіслання (вручення)  ОСОБА_1 , тобто його обізнаність щодо такого обмеження у праві керування.
Крім того, як слідує із дослідженого відеозапису події, що на повідомлення поліцейського про складення відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 126 КУпАП, останній заперечує факт обмеження у праві керування та не розуміє про що мова, що свідчить про його необізнаність про вказану постанову державного виконавця. 
Відтак, суд вважає, що належних і допустимих доказів щодо обізнаності про тимчасове обмеження  ОСОБА_1  у праві керування ним транспортним засобом у матеріалах справи не має, оскільки матеріали справи не містять відомостей про те, чи була скерована на адресу проживання ОСОБА_1  постанова про встановлення щодо нього тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, та відомостей про те, що він ознайомлений зі змістом цієї постанови. 
Натомість, долучена до матеріалів справи про адміністративне правопорушення копія постанови державного виконавця від 02 грудня 2025 року про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами не містить будь-яких відміток про те, що водій отримав копію вказаної постанови або був ознайомлений з її змістом в інший спосіб.
Тобто у справі відсутні докази, які би підтверджували наявність в діях водія складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.
Подібна правова позиція викладена у постанові Львівського апеляційного суду від 26 березня 2024 року в справі №444/4097/23, де суд апеляційної інстанції виснував, що незважаючи на наявність в матеріалах справи про адміністративне правопорушення постанови державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження водія у праві керування транспортними засобами, для доведення в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, необхідні докази не тільки факту керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено таке обмеження, а й того факту, що особа, вчинила це умисно, тобто усвідомлювала протиправний характер своєї дії, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків, оскільки суб`єктивна сторона вказаного вище правопорушення характеризується виключно умисною формою вини. Проте, матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо особи не містять достатніх доказів на підтвердження того, що останній, керуючи транспортним засобом, усвідомлював протиправний характер своїх дій, зокрема знав про встановлене стосовно нього тимчасове обмеження та ігноруючи його, передбачав шкідливі наслідки та бажав або свідомо допускав їх настання. Таким чином у справі відсутні допустимі докази, які б підтверджували наявність в діях водія складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.
Крім того, у постанові Львівського апеляційного суду від 20 березня 2024 року в справі №454/4445/23 суд апеляційної інстанції виснував, що відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Всупереч наведеному, матеріали справи не містять відомостей про те, чи була скерована на адресу проживання особи постанова про встановлення щодо нього тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, та відомостей про те, що він ознайомлений зі змістом цієї постанови. Долучена до матеріалів справи про адміністративне правопорушення копія постанови державного виконавця від 11 липня 2022 року про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами також не містить будь-яких відміток про те, що водій отримав копію вказаної постанови або був ознайомлений з її змістом в інший спосіб.
У рішенні ЄСПЛ «Матанович проти Хорватії» зазначено, що буде порушенням Конвенції використання одних доказів з ігноруванням інших.
Згідно статті 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Відповідно до частини третьої статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Крім того, у рішенні від 21 липня 2011 року в справі «Коробов проти України, Європейський суд з прав людини, що при оцінці доказів суд з прав людини зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом» Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.
Згідно рішення ЄСПЛ у справі «Карелін проти Росії» від 20.09.2016, ЄСПЛ вказав, що, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).
Окрім того, у рішенні ЄСПЛ в справі «Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013, Суд зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
Натомість, обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №551980 від 27.12.2025, не знайшли свого підтвердження. Суд самостійно збирати докази не має права, оскільки обов`язок щодо збирання доказів, в силу положень ч. 2 ст. 251 КУпАП покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. Вищевикладене свідчить про те, що поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
За таких обставин, суд вважає, що залишився недоведеним факт керування транспортним засобом  ОСОБА_1 , який будучи особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №551980 від 27.12.2025, зважаючи на відсутність у матеріалах справи належних і допустимих доказів, які би підтверджували наявність у діях водія складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.
Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26 червня 2019 року в справі №536/1703/17, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а згідно правової позиції у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08 липня 2020 року в справі №463/1352/16-а недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Відтак, із урахуванням вимог пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною третьою статті 126 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю у його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.
Ураховуючи наведене та керуючись статтями 7, 126, 245, 247, 251, 268, 279, 280, 283, 284, 288 КпАП України, суддя, - 
п о с т а н о в и в:
провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною третьою статті 126 КУпАП закрити за відсутністю у його діях складу даного адміністративного правопорушення на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через Буський районний суд Львівської області.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.

Суддя І. Б. Кос