ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65618, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua
веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
"19" березня 2026 р.	м. Одеса 	Справа № 916/4886/25	

Господарський суд Одеської області у складі судді Деркач Т. Г., 
за участю секретаря судового засідання Джабраїлової В. В.
розглянувши у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження
справу №916/4886/25 
за позовом Акціонерного товариства “УКРТРАНСГАЗ” (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, код ЄДРПОУ 30019801);
до відповідача Комунального підприємства “Теплопостачання міста Одеси” (65029, м. Одеса, вул. Балківська, 1-Б, код ЄДРПОУ 34674102); 
про стягнення 11 694 458,73 грн 

за участю представників:
від позивача: Пахомова О. А.;
від відповідача: Малявкін А. Б.;
В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство “УКРТРАНСГАЗ” звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з Комунального підприємства “Теплопостачання міста Одеси” заборгованості у розмірі 11 694 458,73 грн у тому числі 7 783 779,15 грн заборгованості, що складається з 15/72 частини щомісячних платежів від суми компенсації вартості відібраних без номінацій у жовтні, листопаді, грудні 2016 року та січні, лютому, березні 2017 року природного газу в обсязі 4 236,369 тис.куб.м., 787 387,98 грн 3% річних, 3 123 291,60 грн інфляційних втрат.
В обґрунтування позовних вимог Акціонерне товариство “УКРТРАНСГАЗ” посилається на те, що Комунальне підприємство “Теплопостачання міста Одеси” без поданих постачальником газу номінацій, у жовтні – грудні 2016 року та у січні – березні 2017 року здійснив відбір природного газу в обсязі 4 236,369 тис. куб. м, на які у нього відсутні підписані акти приймання-передачі природного газу з постачальником щодо таких обсягів.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі 
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 09.12.2025 відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 12.01.2026 о 16:10 із викликом учасників справи у підготовче засідання.
25.12.2025 за вх№41443/25 господарський суд одержав від відповідача відзив на позовну заяву.
31.12.2025 за вх№41877/25 господарський суд одержав від позивача відповідь на відзив.
07.01.2026 за вх№429/26 господарський суд одержав від відповідача заперечення на відповідь на відзив.
12.01.2026 підготовче засідання не відбулось через оголошення системою цивільної оборони у м. Одеса та Одеській області повітряної тривоги. 
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.01.2026 призначено підготовче засідання на 29.01.2026 об 12:30 із викликом учасників справи у підготовче засідання.
У підготовчому засіданні 29.01.2026, за участю представників сторін, суд оголосив протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті на 02.03.2026 о 12:30, із викликом учасників справи.
02.03.2026 судове засідання не відбулось у зв`язку із надходженням повідомлення про замінування будівлі Господарського суду Одеської області. 
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 02.03.2026 призначено судове засідання на 19.03.2026 об 11:00 із викликом учасників справи у судове засідання
У судовому засіданні 19.03.2026, за участю представників позивача та відповідача, суд на підставі ст. 240 ГПК України проголосив скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду.

Стислий виклад позиції позивача
Відповідач, без поданих постачальником газу номінацій, у жовтні – грудні 2016 року та у січні – березні 2017 року здійснив відбір природного газу в обсязі 4 236,369 тис. куб. м, на які у нього відсутні підписані акти приймання-передачі природного газу з постачальником щодо таких обсягів. 
Відповідно до частини 2 статті 8 Закону України від 03.11.2016
№ 1730-VIII «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» (далі – Закон № 1730), в редакції, яка набрала чинності 29.08.2021, підприємства, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, які протягом періоду з 1 грудня 2015 року по 31 грудня 2019 року здійснювали відбір природного газу з газотранспортної системи без поданих номінацій, зобов`язані протягом 72 місяців, починаючи з 1 жовтня 2021 року, щомісяця рівними частинами компенсувати особі, що здійснювала функції оператора газотранспортної системи до 31 грудня 2019 року включно, вартість відібраних без номінацій обсягів природного газу за цінами реалізації природного газу категоріям споживачів, визначеними положенням про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затверджених постановами Кабінету Міністрів України на виконання статті 11 Закону України «Про ринок природного газу», чинних протягом періоду таких відборів для відповідних категорій споживачів. 19.08.2022 набрала чинності нова редакція частини 2 та доповнено частиною 3 статті 8 Закону України №1730 (згідно із Законом № 2479-IX від 29.07.2022 «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування») (далі – Закон № 2479-IX), що передбачає компенсацію природного газу за цінами реалізації природного газу категоріям споживачів, визначеними положеннями про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу, чинними протягом періоду таких відборів для відповідних категорій споживачів.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 18.03.2025 у справі №916/4093/24, залишеного без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.06.2025, із відповідача було стягнуто на користь позивача частину вартості відібраних ним обсягів природного газу в сумі 17 643 232,74 грн заборгованості за 34 із 72 визначених Законом № 1730 щомісячних платежів, що виникла за період з 01.10.2021 по 30.07.2024.
Оскільки відповідач і надалі не виконав встановлене законом зобов`язання, покладене на нього приписами ст. 8 Закону України № 1730, утворилася нова заборгованість зі сплати (компенсації) вартості відібраних ним обсягів природного газу, за наступних 15 рівних місячних платежі в період починаючи із 01 серпня 2024 по 30 жовтня 2025 року, розмір якої станом на 20.11.2025 становить 7 783 779,15 гривень.
У зв`язку із порушенням строків виконання грошових зобов`язань в сумі 7 783 779,15 грн, які складаються із 15/72 рівних частини від вартості відібраних ним без номінацій обсягів природного газу за період виникнення обов`язку щодо оплати з 01.08.2024 по 30.10.2025, позивач, на підставі ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України, нарахував відповідачу 3 % річних в сумі 149 072,16 грн та 482 870,82 грн інфляційних втрат.

Стислий виклад позиції відповідача
Відповідач підтверджує, що позивач заявив позов про стягнення компенсації вартості природного газу, відібраного без номінацій у жовтні—грудні 2016 року та у січні—березні 2017 року на підставі частини 2 статті 8 Закону № 1730-VIII. 
Натомість Закон № 1639-IX від 14.07.2021 (яким Закон № 1730- VIII було доповнено статтею 8) набрав чинності лише 29.08.2021. 
Тобто, у даному випадку позивач вимагає застосувати до спірних правовідносин правову норму, яка набула чинності більш ніж через чотири роки з моменту виникнення спірних правовідносин, у зв`язку з чим правова позиція позивача є хибною, з огляду на загальновизнані принципи права про неприпустимість зворотної дії законів та інших нормативно-правових актів в часі.
Спірні правовідносини виникли у жовтні 2016 року та закінчилися у березні 2017 року, і позивач був обізнаним про наявність зазначених обставин. 
Натомість позивач звернувся із позовом до відповідача лише 08.12.2025. Враховуючи такий факт, на переконання відповідача, має місце сплив позовної давності, яку просить застосувати відповідач.
Заявлена до стягнення у цій справі основна заборгованість КП “Теплопостачання міста Одеси” у розмірі 7 783 779,15 грн даними бухгалтерського обліку відповідача не підтверджується, оскільки була списана повністю ще у березні 2020 року як така, за якою (на момент її списання) спливла загальна позовна давність.

Обставини справи встановлені судом 
У період до 31 грудня 2019 року АТ «Укртрансгаз» здійснювало господарську діяльність із транспортування природного газу магістральними трубопроводами відповідно до Ліцензії, виданої згідно з постановою НКРЕКП № 211 від 28.02.2013 та виконувало функції Оператора газотранспортної системи (далі - Оператор ГТС), який в цей період в порядку приписів ст. 20 Закону України «Про ринок природного газу» на виключних засадах відповідав за надійну та безпечну експлуатацію, підтримання в належному стані та розвиток, включаючи нове будівництво та реконструкцію, газотранспортної системи з метою задоволення очікуваного попиту суб`єктів ринку природного газу на послуги транспортування природного газу.
Комунальне підприємство «Теплопостачання міста Одеси» відповідно до п. 37 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» є Споживачем природного газу та водночас є підприємством, що виробляло, транспортувало та постачало теплову енергію, надавало послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, на якого поширюється дія Закону № 1730, у відносинах із врегулювання заборгованості за спожитий природний газ, зокрема, у жовтні, листопаді, грудні 2016 року та січні, лютому, березні 2017 року.
19.08.2022 набрала чинності нова редакція частини 2 та доповнено частиною 3 статтю 8 Закону №1730 (згідно із Законом № 2479-IX), відповідно до приписів яких підприємства, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води (послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води), які протягом періоду з 1 грудня 2015 року по 31 грудня 2019 року здійснювали відбір природного газу з газотранспортної системи без поданих постачальником газу номінацій та у яких відсутні підписані акти приймання-передачі природного газу з постачальником щодо таких обсягів, зобов`язані, незалежно від включення до реєстру, укладення договору реструктуризації та підписання акта звіряння взаєморозрахунків, протягом 72 місяців, починаючи з 1 жовтня 2021 року, щомісяця рівними частинами компенсувати (оплатити) особі, що здійснювала функції оператора газотранспортної системи до 31 грудня 2019 року включно, вартість: відібраних без номінацій обсягів природного газу за цінами реалізації природного газу категоріям споживачів, визначеними положеннями про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженими постановами Кабінету Міністрів України на виконання статті 11 Закону України «Про ринок природного газу», чинними протягом періоду таких відборів для відповідних категорій споживачів; послуг транспортування відібраних без номінацій обсягів природного газу за цінами, встановленими постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, чинними протягом періоду таких відборів.
Обсяги природного газу, зазначені в частині другій цієї статті, визначаються як різниця між обсягами фактично спожитого природного газу на підставі алокацій/ звітів операторів газорозподільних систем та обсягами поставленого/придбаного природного газу на підставі договорів купівлі-продажу/постачання природного газу та актів приймання-передачі природного газу за відповідний період споживання
З метою виробництва теплової енергії для надання послуг теплопостачання у період з жовтня 2016 по березень 2017 року іншим суб`єктам (крім бюджетних) для споживача природного газу – КП «Теплопостачання міста Одеси», номінації для постачання спірних обсягів природного газу Оператору газотранспортної системи не подавалися.
Позивач у спірний період з метою забезпечення стабільного рівня функціонування газотранспортної системи, належним чином здійснив безперебійне транспортування природного газу магістральними трубопроводами, зокрема балансування газотранспортної системи в обсягах, необхідних для задоволення очікуваного попиту усіх суб`єктів ринку природного газу, у тому числі Відповідача. 
Водночас відповідач, без поданих постачальником газу номінацій, у період з жовтня 2016 по березень 2017 року здійснив відбір природного газу в обсязі 4 236,369 тис. куб.м на які у нього відсутні підписані акти приймання-передачі природного газу з постачальником щодо таких обсягів.
Обсяги 4 236,369 тис. куб.м відібраного відповідачем природного газу для виробництва теплової енергії, спожитої підприємствами, організаціями та іншими споживачами (крім бюджетних установ та організацій) у жовтні – грудні 2016 року та у січні – березні 2017 року, визначено як різниця між обсягами фактично спожитого природного газу на підставі алокацій/звітів оператора газорозподільних систем (що становить 175 201,445 тис. куб. м) та обсягами поставленого/придбаного природного газу на підставі договорів купівлі-продажу/ постачання природного газу та підписаних постачальником актів приймання- передачі природного газу за відповідний період споживання для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, бюджетним організаціям та релігійним організаціям (170 965,076 тис. куб. м). 
Вказані обставини підтверджуються, зокрема, номінаціями НАК Нафтогаз України» за спірний період, у яких відсутні спірні обсяги постачання для Споживача, яким є відповідач. 
Обставини фактичного відбору природного газу без номінацій у період жовтня, листопада, грудня 2016 року та січня, лютого, березня 2017 року, а також фактичні обставини укладення між відповідачем та НАК «Нафтогаз України» договору постачання природного газу та натомість відсутність підписаних актів приймання-передачі природного газу з постачальником на обсяги 4 236,369 тис. куб. м підтверджуються документально, зокрема: 
1. Звітами (алокацією) АТ «Одесагаз» про поділ фактичного обсягу (об`єму) природного газу, відібраного з точки виходу АТ «Одесагаз», між замовниками послуг транспортування в розрізі їх контрагентів (споживачів) за жовтень, листопад, грудень 2016 року та січень, лютий, березень 2017 року – підтверджується загальний обсяг відбору Відповідачем природного газу 175 201,445 тис. куб. м, зокрема: у жовтні 2016 – 8 445,380 тис. куб. м, у листопаді 2016 року 28 263,056 тис. куб. м, у грудні 2016 року – 38 202,205 тис. куб. м, у січні 2017 – 43 366,107 тис. куб. м, у лютому 2017 – 33 148,194 тис. куб. м, у березні 2017 року – 23 776,503 тис. куб. метрів. 
Вказаний Звіт АТ «Одесагаз» було надано позивачу на виконання обов`язку оператора суміжної системи - оператора ГРМ відповідно до вимог глави 2, глави 3 розділу ХІІ Кодексу газотранспортної системи, а також відповідно до вимог глави 3 розділу IX та глави 3 розділу XІV Кодексу газорозподільних систем;
2. Листами АТ «НАК «Нафтогаз України» у відповідь № 14/6-536-24 від 11.07.2024 на адвокатський запит, підтверджується, що між КП «Теплопостачання міста Одеси» та ПАТ «НАК «Нафтогаз України» були укладені договори постачання природного газу, а саме:
- № 3520/1617-ТЕ-23 від 30.09.2016, за яким природний газ використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, на виконання якого між Відповідачем та постачальником підписані акти приймання-передачі природного газу в обсягах: 7 644,051 тис. куб. м – у жовтні 2016, 25 211,255 тис. куб. м – у листопаді 2016, 33 628,450 тис. куб, м – у грудні 2016, 38 295,404 тис. куб. м – у січні 2017, 28 809,951 тис. куб. м – у лютому 2017, 20 907,774 тис. куб. м – у березні 2017 року; 
- № 3251/1617-БО-23 від 27.10.2016, за яким природний газ постачається для використання споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями на виконання якого між Відповідачем та постачальником підписані акти приймання-передачі природного газу в обсягах: 670,321 тис. куб. м – у жовтні 2016, 2 506,832 тис. куб. м – у листопаді 2016, 3 691,007 тис. куб, м – у грудні 2016 3 708,595 тис. куб. м – у січні 2017, 3 510,063 тис. куб. м – у лютому 2017, 2352,002 тис. куб. м – у березні 2017 року; 
- № 3522/1617-РО-23 від 30.09.2016, за яким природний газ постачається для використання споживачем виключно для виробництва теплової енергії для релігійних організацій, на виконання якого між Відповідачем та постачальником підписані акти приймання-передачі природного газу в обсягах: 0,045 тис. куб. м – у жовтні 2016, 0,189 тис. куб. м – у листопаді 2016, 0,251 тис. куб, м – у грудні 2016, 0,224 тис. куб. м – у січні 2017, 8,993 тис. куб. м – у лютому 2017, 19,669 тис. куб. м – у березні 2017 року. 
Відомості про укладення відповідачем договору, за яким природний газ використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими споживачами (крім бюджетних установ/організацій) у матеріалах справи відсутні.
АТ «НАК «Нафтогаз України» листами № 26-1699/1.2-17 від 20.02.2017, № 26- 2680/1.2-17 від 16.03.2017, 26-3561/1.2-17 від 19.04.2017 повідомило про повернення актів приймання-передачі природного газу через відсутність договірних відносин.
3. Реєстрами реалізації природного газу за прямими договорами Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» теплопостачальним підприємствам у жовтні 2016 – березні 2017 року – підтверджується відсутність постачання природного газу споживачу КП «Теплопостачання міста Одеси» для виробництва теплової енергії за категорією споживачів підприємствами, організаціями та іншими споживачами (крім бюджетних установ та організацій). 
4. Поданими НАК «Нафтогаз України» Позивачу (Оператору газотранспортної системи) номінаціями за жовтень 2016 – березень 2017 року підтверджується відсутність номінацій до КП «Теплопостачання міста Одеси» в спірний періоди та на спірні обсяги для виробництва теплової енергії за категорією споживачів підприємствами, організаціями та іншими споживачами (крім бюджетних установ та організацій).
Відповідно до відомостей постачальника НАК «Нафтогаз України» (Інформації про ціни на природний газ для виробників теплової енергії № 23/4-1305-21 від 22.11.2021) ціна реалізації природного газу за категоріями споживачів теплової енергії, визначеними положеннями про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженими постановами Кабінету Міністрів України на виконання статті 11 Закону України «Про ринок природного газу», без ПДВ за 1 тис. куб. м для надання послуг з опалення та постачання гарячої води іншим організаціям (окрім бюджетних та населення) становить: у період жовтня 2016 року – 5 916,00 грн, без ПДВ, листопада 2016 року – 6 819,00 грн, грудня 2016 року – 7 148,00 грн, у січні 2017 року – 6 979,00 грн, у лютому 2017 року – 8 451,00 грн, у березні 2017 року – 7 866,00 грн.
Внаслідок здійснення відповідачем у жовтні, листопаді, грудні 2016 року та січні, лютому, березні 2017 року відбору природного газу з газотранспортної системи в обсязі 4 236,369 тис. куб. м без поданих постачальником газу номінацій, на які у нього відсутні підписані акти приймання-передачі природного газу з постачальником щодо таких обсягів, та на підставі частини 2 статті 8 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення», у відповідача 29.08.2021 (дата набрання чинності ст. 8 Закону України № 1730) виникли зобов`язання перед позивачем протягом 72 місяців, починаючи з 1 жовтня 2021 року, щомісяця рівними частинами компенсувати вартість відібраних ним обсягів природного газу, що становить 37 362 139,78 гривень. 
Проте відповідач не вжив визначених ч. 2 ст. 8 Закону України № 1730 заходів із врегулювання зазначеної заборгованості та не здійснює оплату рівними частинами вартості відібраних ним обсягів природного газу без номінацій у період з 01.10.2016 по 31.03.2017.
Згідно з рішенням Господарського суду Одеської області від 18.03.2025 у справі №916/4093/24, залишеного без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.06.2025, з відповідача було стягнуто на користь позивача частину вартості відібраних ним обсягів природного газу в сумі 17 643 232,74 грн заборгованості за 34 із 72 визначених Законом № 1730 щомісячних платежів, що виникла за період з 01.10.2021 по 30.07.2024.
Суд в межах розгляду справи №916/4093/24 встановив такі факти:
- здійснення відповідачем відбору природного газу з газотранспортної системи в жовтні 2016 - березні 2017 року в обсягах 175 201,445 тис куб. м, що включають 4 236,369 тис. куб. м без поданих постачальником газу номінацій для виробництва теплової енергії за категорією споживачів - підприємства, організації та інші споживачі (крім бюджетних установ та організацій);
- відсутність підписаних актів приймання-передачі природного газу з постачальником щодо обсягів 4 236,369 тис. куб. м; 
- обставини укладення між відповідачем та НАК «Нафтогаз України» договорів постачання природного газу: № 3520/1617-ТЕ-23 від 30.09.2016, № 3251/1617-БО-23 від 27.10.2016, № 3522/1617-РО-23 від 30.09.2016 та постачання природного газу в обсягах 170 965,076 тис. куб. м та відсутність на 4 236,369 тис. куб. м договору та підписаних постачальником актів приймання передачі газу, що підтверджували би постачання природного газу споживачу КП «Теплопостачання міста Одеси» для виробництва теплової енергії за категорією споживачів підприємствами.
Позивач у цій справі заявив до стягнення за аналогічними спірними правовідносинами, що і у справі № №916/4093/24, за наступні періоди, починаючи із серпня 2024 по жовтень 2025 року (15/72 рівних щомісячних платежі), розмір якої станом на 20.11.2025 становить 7 783 779,15 гривень.
Через несвоєчасну оплату боргу позивач нарахував відповідачу додатково нарахував на заборгованість в сумі 17 643 232,74 грн за жовтень 2021 – липень 2024 року: 3% річних в сумі 638 315,82 грн за наступний період прострочення, що не врахований в рішенні у справі № 916/4093/24, а саме починаючи із 27.08.2024 по 20.11.2025, а також 2 640 420,77 грн інфляційних втрат, що виникли по дату пред`явлення нового позову.
Також у зв`язку із порушенням строків виконання грошових зобов`язань в сумі 7 783 779,15 грн, які складаються із 15/72 рівних частини від вартості відібраних ним без номінацій обсягів природного газу за період виникнення обов`язку здійснити оплату з 01.08.2024 по 30.10.2025, позивачем на підставі ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України, нарахував відповідачу 3 % річних в сумі 149 072,16 грн та 482 870,82 грн інфляційних втрат.

Висновки суду
Згідно з ч. 2. ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.
Згідно з ч. 2 ст. 4 ЦК України основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу.
Правові засади функціонування ринку природного газу України визначено Законом України “Про ринок природного газу”, положення якого застосовуються до правовідносин усіх суб`єктів ринку природного газу, якими є, зокрема, оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, постачальник та споживач. 
Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 2 Закону України “Про ринок природного газу”, правову основу ринку природного газу, зокрема, становлять Конституція України, цей Закон, закони України “Про трубопровідний транспорт”, “Про природні монополії”, “Про нафту і газ”, міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та інші акти законодавства України. Водночас на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ та послуги з його розподілу і транспортування, поширюється дія Закону України “Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення” № 1730, виконання якого є обов`язковим для суб`єктів ринку природного газу у випадках та в порядку, визначених цим Законом. 
Згідно із ст. 11 Закону України “Про ринок природного газу” з метою забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу на суб`єктів ринку природного газу у виключних випадках та на визначений строк можуть покладатися спеціальні обов`язки в обсязі та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України після консультацій із Секретаріатом Енергетичного Співтовариства. 
Відповідно до підпункту 4 пункту 3 Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 758 від 01.10.2015 (далі – Положення № 758), на НАК “Нафтогаз України” покладено обов`язок постачати природний газ виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії за цінами, на умовах та у порядку, що визначені пунктами 16-17 цього Положення. 
Відповідно до п. 16 Положення № 758 НАК “Нафтогаз України” у період з 1 травня 2016 по 31 березня 2017 (включно) постачає природний газ виробникам теплової енергії за регульованою ціною (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України) з метою надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню в розмірі 4942 гривні за 1000 куб. метрів, а для виробництва теплової енергії для релігійних організацій - в розмірі 2471 гривня за 1000 куб. метрів. Ціна на природний газ, який постачається для виробництва теплової енергії та/або надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води для установ, що фінансуються за рахунок державного і місцевих бюджетів, повинна відповідати ціні на природний газ, що постачається НАК “Нафтогаз України” такій самій категорії споживачів за таких самих умов постачання за ціною, встановленою НАК “Нафтогаз України”. 
Згідно із пунктом 17 Положення № 758 постачання природного газу НАК “Нафтогаз України” виробникам теплової енергії здійснюється на підставі договору, що враховує положення примірного договору про постачання природного газу виробникам теплової енергії, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та з дотриманням принципу недискримінації.
Відповідно до ст. 12 Закону України “Про ринок природного газу” постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із нормативно-правовими актами. 
За визначенням положень пункту 5 глави 1 розділу І Кодексу газотранспортної системи, номінація - заявка замовника послуг транспортування, надана оператору газотранспортної системи стосовно обсягів природного газу, які будуть подані замовником послуг транспортування протягом доби до газотранспортної системи в точках входу та відібрані з газотранспортної системи в точках виходу, у тому числі у розрізі контрагентів (споживачів) замовника та їх точок комерційного обліку (за необхідності). 
Відповідно до пунктів 1-2 глави 1 розділу XI Кодексу ГТС, для отримання послуг із транспортування (фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою) замовник послуг транспортування подає оператору газотранспортної системи номінації та/або місячну номінацію по точках входу та точках виходу в установленому цим розділом порядку. Номінація повинна визначати обсяг природного газу по кожній точці входу та виходу (що може бути як фізичною, так і віртуальною), які замовляються замовником послуг транспортування. При цьому, якщо замовником послуг транспортування є постачальник, подана номінація повинна містити планові (замовлені) обсяги постачання природного газу у розрізі його споживачів та їх точок комерційного обліку (за необхідності) з визначенням їх ЕІС-кодів. 
Згідно із абзацом 1 пункту 2 глави 2 розділу XI Кодексу ГТС Замовник послуг транспортування має право подати по точці (точках) входу та точці (точках) виходу місячну номінацію на період не більше одного місяця в розрізі кожної доби. Місячна номінація на наступний газовий місяць приймається оператором газотранспортної системи в період з 15 по 20 число місяця (включно), що йде перед газовим місяцем транспортування. Якщо замовник послуг транспортування надає більше ніж одну місячну номінацію по одній і тій самій точці входу/виходу в строк до 20 числа місяця, що йде перед газовим місяцем транспортування, оператор газотранспортної системи розгляне місячну номінацію, яка була одержана останньою.
Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України “Про ринок природного газу”, Оператор газотранспортної системи на виключних засадах відповідає за надійну та безпечну експлуатацію, підтримання в належному стані та розвиток, включаючи нове будівництво та реконструкцію, газотранспортної системи з метою задоволення очікуваного попиту суб`єктів ринку природного газу на послуги транспортування природного газу, враховуючи поступовий розвиток ринку природного газу. 
Відповідно до ст. 22 Закону України “Про ринок природного газу”, а також приписами Кодексу ГТС на позивача, як на суб`єкта, що здійснював функції оператора газотранспортної системи до 31 грудня 2019 року, також покладено обов`язок здійснення фізичного балансування, чим є заходи, що вживаються оператором газотранспортної системи для забезпечення цілісності газотранспортної системи, а саме, необхідного співвідношення обсягів природного газу, що фізично надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, фізично відібраного з точок виходу (п. 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС).
Під час судового розгляду справи встановлено, що поданими стороною позивача доказами підтверджується загальний обсяг 4 236,369 тис. куб. м відбору природного газу відповідачем у період жовтень - грудень 2016 року та січень – березень 2017 року із газотранспортної системи.
Натомість відсутні докази на підтвердження здійснення закупівлі природного газу у постачальника газу – АТ “НАК “Нафтогаз України” в обсягах 4 236,369 тис. куб. м та докази щодо наявності у відповідача підписаних постачальником актів приймання-передачі газу на обсяг 4 236,369 тис. куб.м.
Щодо вказаних обставин відповідачем також не було наведено жодних заперечень.
Відповідно до частини 2 статті 8 Закону № 1730, в редакції, яка набрала чинності 29.08.2021, підприємства, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, які протягом періоду з 1 грудня 2015 року по 31 грудня 2019 року здійснювали відбір природного газу з газотранспортної системи без поданих номінацій, зобов`язані протягом 72 місяців, починаючи з 1 жовтня 2021 року, щомісяця рівними частинами компенсувати особі, що здійснювала функції оператора газотранспортної системи до 31 грудня 2019 року включно, вартість відібраних без номінацій обсягів природного газу за цінами реалізації природного газу категоріям споживачів, визначеними положенням про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затверджених постановами Кабінету Міністрів України на виконання статті 11 Закону України “Про ринок природного газу”, чинних протягом періоду таких відборів для відповідних категорій споживачів. 
19.08.2022 набрала чинності нова редакція частини 2 та доповнено частиною 3 ст. 8 Закону №1730 (згідно із Законом № 2479-IX), згідно з приписами яких: підприємства, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води (послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води), які протягом періоду з 1 грудня 2015 року по 31 грудня 2019 року здійснювали відбір природного газу з газотранспортної системи без поданих постачальником газу номінацій та у яких відсутні підписані акти приймання-передачі природного газу з постачальником щодо таких обсягів, зобов`язані, незалежно від включення до реєстру, укладення договору реструктуризації та підписання акта звіряння взаєморозрахунків, протягом 72 місяців, починаючи з 1 жовтня 2021 року, щомісяця рівними частинами компенсувати (оплатити) особі, що здійснювала функції оператора газотранспортної системи до 31 грудня 2019 року включно, вартість: відібраних без номінацій обсягів природного газу за цінами реалізації природного газу категоріям споживачів, визначеними положеннями про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженими постановами Кабінету Міністрів України на виконання статті 11 Закону України “Про ринок природного газу”, чинними протягом періоду таких відборів для відповідних категорій споживачів; послуг транспортування відібраних без номінацій обсягів природного газу за цінами, встановленими постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, чинними протягом періоду таких відборів.
Відповідно до ч. 3. ст. 8 Закону №1730 обсяги природного газу, зазначені в частині другій цієї статті, визначаються як різниця між обсягами фактично спожитого природного газу на підставі алокацій/звітів операторів газорозподільних систем та обсягами поставленого/придбаного природного газу на підставі договорів купівлі-продажу/постачання природного газу та актів приймання-передачі природного газу за відповідний період споживання. 
З урахуванням викладеного, спірні обсяги 4 236,369 тис. куб. м відібраного відповідачем природного газу для виробництва теплової енергії, спожитої підприємствами, організаціями та іншими споживачами (крім бюджетних установ та організацій) у жовтні – грудні 2016 року та у січні – березні 2017 року, позивачем визначено як різниця між обсягами фактично спожитого природного газу на підставі алокацій/звітів оператора газорозподільних систем (що становить 175 201,445 тис. куб. м) та обсягами поставленого/придбаного природного газу на підставі договорів купівлі-продажу/ постачання природного газу та підписаних постачальником актів приймання-передачі природного газу за відповідний період споживання для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, бюджетним організаціям та релігійним організаціям (170 965,076 тис. куб. м). 
Вказані обставини підтверджуються, зокрема, номінаціями НАК Нафтогаз України” за спірний період, у яких відсутні спірні обсяги постачання для Споживача, яким є відповідач.
Суд установив, що рішенням Господарського суду Одеської області від 18.03.2025 у справі № 916/4093/25, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.06.2025, стягнуто з Комунального підприємства “Теплопостачання міста Одеси” на користь Акціонерного товариства “Укртрансгаз” заборгованість, що складається із 34/72 частини щомісячних платежів від суми компенсації вартості відібраних без номінацій у жовтні, листопаді, грудні 2016 року та січні, лютому, березні 2017 року природного газу в обсязі 4 236,369 тис. куб. м у розмірі 17 643 232,74 грн, три проценти річних в розмірі 765 673,09 грн, інфляційні втрати в розмірі 2 340 784,84 грн, а також судовий збір у розмірі 248 996,29 грн.
Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Долученими до матеріалів справи документами та встановленими судовими рішеннями у справі №916/4093/24 підтверджується загальний обсяг 175 201,445 тис. куб. м відбору природного газу відповідачем у період жовтня 2016 – березня 2017 року із газотранспортної системи.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідач продовжує порушувати свої обов`язки, покладені на нього приписами ст. 8 Закону України № 1730, в зв`язку із чим у нього виникла нова заборгованість зі сплати (компенсації) вартості відібраних ним обсягів природного газу, за період починаючи із серпня 2024 по жовтень 2025 року (15/72 рівних щомісячних платежі), розмір якої станом на 20.11.2025 становить 7 783 779,15 грн.
Станом на день розгляду справи відповідачем не надано доказів сплати заборгованості у сумі 7 783 779,15 грн та доказів які б спростували позовні вимоги.
Суд, враховуючи всі наявні докази в матеріалах справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості зі сплати (компенсації) вартості відібраних ним обсягів природного газу, за період жовтень 2016 року – березень 2017 року у сумі 7 783 779,15 грн.
Крім того позивач заявив також до стягнення 787 387,98 грн 3% річних та 3 123 291,60 грн інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості.
Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Грошовим, за змістом статей 524, 533-535, 625 ЦК України, є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов`язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Грошовим слід вважати будь-яке зобов`язання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 758/1303/15-ц, від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц.
Зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відтак, вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.04.2020 у справі №910/4590/19.
Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Перевіривши розрахунки, господарський суд дійшов висновку, що розрахунки здійснені арифметично правильно, а тому з відповідача на користь позивача належить стягнути 787 387,98 грн 3% річних та 3 123 291,60 грн інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості.
Отже, загальний розмір заборгованості з оплати відібраних із газотранспортної системи обсягів природного газу та нарахувань за період прострочення грошового зобов`язання становить 11 694 458,73 грн, який складається із суми: 
- 7 783 779,15 грн грн заборгованості, що виникла за 15/72 місяці в період з 01.08.2024 по 30.10.2025;
- 787 387,98 грн - три проценти річних; 
- 3 123 291,60 грн інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості.
У відзиві на позовну заяву Відповідач заявив про застосування строків позовної давності.
В обґрунтування свого клопотання про застосування строків позовної давності відповідач посилається на те, що Закон № 1730-VIII було доповнено означеною статтею 8 лише з прийняттям Закону України “Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу” № 1639-IX від 14.07.2021, який набрав чинності 29.08.2021. Отже, до прийняття цієї спеціальної норми Закону (а саме — до 29.08.2021) діяв загальний порядок обчислення, погашення та відповідного списання даної категорії кредиторської заборгованості Відповідача (у разі її прострочення), обмежений загальною позовною давністю, яка встановлена статтею 257 ЦК України тривалістю у три роки. Спірні правовідносини між сторонами виникли ще у жовтні 2016 року та скінчилися у березні 2017 року. Позивач фактично заявив позов щодо стягнення компенсації за природний газ, спожитий Відповідачем у жовтні, листопаді, грудні 2016 року, а також частково — у січні 2017 року.
На переконання відповідача, перебіг позовної давності за заявленими позивачем вимогами щодо стягнення компенсації за природний газ, спожитий Відповідачем у жовтні – грудні 2016 року та січні – березні 2017 року розпочався (щодо кожного із зобов`язань за цими періодами) — у жовтні - грудні 2016 року, та січні – березні 2017 року відповідно. А сплив строків позовної давності у даному випадку відбувся через три роки, тобто — у жовтні - грудні 2019 року, та січні – березні 2020 відповідно.
Також на думку відповідача заявлена до стягнення у цій справі основна заборгованість КП “ТМО” у розмірі 7 783 779,15 грн була списана повністю ще у березні 2020 року як така, за якою (на момент її списання) минула загальна позовна давність. Отже, списання відповідачем у березні 2020 року вищезазначеної безнадійної кредиторської заборгованості, по якій на той час минув строк позовної давності, було здійснено КП “ТМО” у належний строк і спосіб, та згідно з чинним на той момент законодавством. І навіть із набранням чинності 29.08.2021 новою статтею 8 Закону № 1730-VIII (положеннями якої Позивач і обґрунтовує свої вимоги у цій справі), списання відповідачем у березні 2020 року безнадійної на той час кредиторської заборгованості усе одно є законним.
Розглянувши клопотання відповідача про застосування строків позовної давності, суд зазначає таке.
Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів неодноразово висловлював і Конституційний Суд України. Зокрема, згідно з висновками щодо тлумачення змісту статті 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13.05.1997 №1-зп, від 09.02.1999 №1- рп/99, від 05.04.2001 №3-рп/2001, від 13.03.2012 №6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
Статтею 5 ЦК України визначено, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.
Системний аналіз викладеного дає змогу виокремити два випадки зворотної дії норм цивільного/господарського законодавства: 1) коли акт законодавства пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність; 2) якщо законодавець встановлює спеціальні випадки зворотної дії актів законодавства (висновок судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 02.06.2021 у справі №904/7905/16).
Суд враховує, що за вимогами частини першої статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
У контексті спірних правовідносин суд зазначає, що внесення змін до законодавства шляхом його доповнення щодо особливостей врегулювання відносин підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води (послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води) на ринку природного газу, свідчить про те, що, по-перше, такі зміни поширюються на правовідносини, які виникли з 01.12.2015 по 31.12.2019, тобто підлягають обов`язковому застосуванню виключно до правовідносин, які виникли до набрання ними законної сили; по-друге, що до їх запровадження, ці відносини не були врегульовані таким чином.
Суд також враховує, що відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Як вбачається з матеріалів справи, правовідносини між позивачем та відповідачем виникли саме в період з 01.12.2015 по 31.12.2019 – періоду відбору природного газу з газотранспортної системи, а саме - у жовтні, листопаді, грудні 2016 року та січні, лютому, березні 2017 року.
Отже, виходячи із загально-дозвільного принципу, який закріплений у частині першій статті 19 Конституції України, суд дійшов висновку про наявність підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини другої статті 8 Закону №1730-VIII у редакції Закону №1639-ІХ та про наявність підстав для задоволення позову, що відповідає принципам справедливого судового розгляду у контексті частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.01.2024 у справі №914/1940/22, ухваленої за результатами розгляду справи у подібних правовідносинах зі спору щодо стягнення вартості відібраного з газотранспортної системи природного газу без поданих постачальником номінацій та 3% річних і інфляційних втрат, нарахованих у зв`язку з простроченням відповідачем своїх грошових зобов`язань, щодо застосування частини другої статті 8 Закону №1730-VIII у редакції Закону №1639-ІХ.
Посилання Відповідача на те, що заявлена до стягнення у цій справі основна заборгованість КП “ТМО” у розмірі 7 783 779,15 грн була списана повністю ще у березні 2020 року як така, за якою (на момент її списання) минула загальна позовна давність не підтверджена жодним доказом, крім того, позовні вимоги заявлено АТ “Укртрансгаз” на підставі приписів ч. 2 ст. 8 Закону № 1730, у редакції Закону № 1639, з урахуванням яких право вимагати сплати компенсації за використаний природний газ у спірний період виникло у позивача саме з 01.10.2021. А отже прострочення боржника наступило саме з цієї дати - з 01.10.2021.
Щодо списання заборгованості, то суд зауважує, що відповідач не обмежений у здійсненні процедури поновлення в бухгалтерському обліку списаної заборгованості, зокрема на підставі рішення суду. 
За наведеного суд констатує, що доводи відповідача є необґрунтованими, підстави для застосування до спірних правовідносин строку позовної давності відсутні.
Відповідно до ч.1 ст. 74 ГПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У ст. 76 ГПК України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
За наведених умов, господарський суд задовольняє позов повністю. 
Судові витрати покладаються на відповідача відповідно до вимог ст. 129 ГПК України.
Керуючись ст.ст. 232, 233, 236-238, 240, 241, Господарського процесуального кодексу України, суд
У Х В А Л И В:
1. Позов задовольнити.
2. Стягнути з Комунального підприємства “Теплопостачання міста Одеси” (65029, м. Одеса, вул. Балківська, 1-Б, код ЄДРПОУ 34674102) на користь Акціонерного товариства “УКРТРАНСГАЗ” (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, код ЄДРПОУ 30019801) 7 783 779,15 грн заборгованості, 787 387,98 грн 3% річних та 3 123 291,60 грн інфляційних втрат, 175 416,88 грн судового збору.
Наказ видати згідно зі ст. 327 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.
Повне рішення складено 19 березня 2026 р.

Суддя Т.Г. Деркач