П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 березня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/19067/25 	

Перша інстанція суддя Катаєва Е.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача Яковлєва О.В.,
суддів Крусяна А.В., Шевчук О.А.

розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткової постанови до постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2026 року, що ухвалена за наслідком розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2025 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому заявлено вимоги до ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:
- визнання протиправною бездіяльність щодо відмови йому у внесенні відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (АІКС «Оберіг») про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку; 
- зобов`язання відповідача внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (АІКС «Оберіг») відомості про його непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням позивачем подано апеляційну скаргу.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2026 року апеляційну скаргу задоволено частково, а саме:
- визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 24 квітня 2025 року;
- зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 розглянути заяву ОСОБА_1 від 24 квітня 2025 року, з урахуванням доданих до неї документів, про внесення відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про виключення з військового обліку, на підставі п. 3 ч. 6 ст. 37 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», відповідно до тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 12 лютого 2020 року, з прийняттям відповідного рішення.
При цьому, позивачем 04 березня 2026 року подано до П`ятого апеляційного адміністративного суду заяву про ухвалення додаткової постанови до постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2026 року для вирішення питання розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених на стадії розгляду справи в суді першої інстанції, розміром 12 000,00 грн.
З іншого боку, суб`єктом владних повноважень подано свої заперечення.
Між тим, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, колегія суддів вважає за необхідне ухвалити додаткову постанову до постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2026 року, з огляду на наступне.

Так, згідно п. 1 ч. 1 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно ч. 3 ст. 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Згідно ч. 1 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно ч. 4 ст. 134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно ч. 5 ст. 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Крім того, згідно ч. 8 ст. 139 КАС України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Колегією суддів встановлено, що позивач, подаючи заяву про ухвалення додаткового судового рішення, бажає здійснити розподіл понесених ним витрат на професійну правничу допомогу на стадії розгляду справи в суді першої інстанції.
Між тим, з аналізу вищевикладених норм процесуального права вбачається, що суд, який ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
В даному випадку, апеляційна скаргу позивача містила примітку про те, що орієнтовний розмір витрат на професійну правничу допомогу, який очікує понести позивач за наслідком розгляду в суді апеляційної інстанції, складає 10000,00 грн.
В свою чергу, у зв`язку з ненаданням до закінчення розгляду справи документів, які підтверджують розмір понесених судових витрат, питання розподілу судових витрат не вирішено у постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 серпня 2025 року.
При цьому, як зазначено вище, подаючи заяву про ухвалення додаткового судового рішення, позивач бажав здійснити розподіл понесених ним витрат на професійну правничу допомогу на стадії розгляду справи в суді першої інстанції.
В свою чергу, як вбачається з доданих до заяви документів, останні складено за наслідком отримання позивачем правничої допомоги саме в суді апеляційної інстанції, а не першої інстанції, на загальну суму 12000,00 грн.
Між тим, перевіряючи можливість здійснення розподілу понесених позивачем судових витрат у межах розгляду клопотання позивача про ухвалення додаткового судового рішення, а також встановлюючи розмір таких витрат, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що сторони у справі, крім суб`єктів владних повноважень, мають право на розподіл понесених витрат на професійну правничу допомогу.
Так, колегія суддів зазначає, що суд за наслідком розгляду справи не зобов`язаний відшкодовувати усі задекларовані позивачем судові витрати за рахунок суб`єкта владних повноважень.
В свою чергу, розмір таких витрат визначається на підставі доказів, підтверджуючих понесені стороною витрати та доказів, що підтверджують відповідність цих витрат фактично виконаній адвокатом роботі.
Також, розмір витрат на професійну правничу допомогу має бути співмірним із складністю справи.
Між тим, з аналізу наданих документів вбачається, що вартість наданих адвокатом послуг під час розгляду справи судом апеляційної інстанцій складає 12 000,00 грн за написання апеляційної скарги, заяви про усунення недоліків апеляційної скарги, заяви про пришвидшення розгляду справи та заяви про ухвалення додаткового судового рішення.
В свою чергу, враховуючи зміст та обсяг вищеописаних послуг, незначну складність даної справи, колегія суддів вважає, що визначена позивачем сума є завищеною, а як наслідок колегія суддів вважає, що позивач має право на відшкодування 2000,00 грн за понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції. 
Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне прийняти додаткову постанову, якою здійснити розподіл частини понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції. 
Керуючись ст.ст. 139, 252, 311, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткової постанови – задовольнити частково. 
Ухвалити додаткову постанову до постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2026 року, якою здійснити розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу.
Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 (дві тисячі) грн.
Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач 		О.В. Яковлєв	
Судді	  	А.В. Крусян   О.А. Шевчук