Придніпровський районний суд м.Черкаси    
Справа № 711/2960/25
Номер провадження2/711/103/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого судді Петренка О.В.,
за участю секретарів судового засідання Овезової Ю.В., Пасічної Н.В., 
Дмитренка О.Ю.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача адвоката Прядки В.М.,
представників відповідача Кирмана В.О., Савісько В.В.,
третьої особи ОСОБА_2 ,
представника третьої особи адвоката Джирми А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Черкаської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_2 , про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, 
ВСТАНОВИВ:
07 квітня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з означеною позовною заявою, в якій просить суд визначити йому додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановивши достатній, для подання заяви про прийняття спадщини, строк у два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили (вхідний №13829, а.с.2-10 т.1). 
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його двоюрідна сестра ОСОБА_4 . 
Як стверджує позивач у мотивувальній частині позовної заяви, він мав намір вчасно подати заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті двоюрідної сестри, але випадково своєчасно це не зробив, оскільки не знав про її смерть, оскільки тривалий час не міг прийти до нормального стану з підстав оголошення обмеження в пересуванні через повномасштабне вторгнення російської федерації в Україну. Також звертає увагу суду, що він є особою з інвалідністю, який часто хворіє та проходить тривале лікування. Крім того акцентує увагу суду на тому, що для оформлення спадщини потрібно оформлювати багато документів чого позивач самостійно зробити не мав змоги. 
Більше того, в позовній заяві позивач зазначає про те, що смерть двоюрідної сестри співпала з трагічними сімейними обставинами – необхідності догляду та безпосередньої присутності позивача біля власної матері, яка хворіла і потребувала постійного стороннього догляду. Також позивач акцентує увагу суду на тому, що він не є фахівцем в галузі права та спочатку отримав не вірну консультацію стосовно спадщини та строку її прийняття, тому строк для подання заяви про прийняття спадщини не навмисно пропустив.
03.04.2025 позивач звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_3 , однак постановою приватного нотаріуса роз`яснено позивачу строки звернення із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця та відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 .
Обставинами, що об`єктивно перешкодили позивачу подати вчасно заяву про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, позивач визначає ті, що обумовлені повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України та запровадженні у зв`язку з цим обмеження в пересуванні, тяжка хвороба матері, важкий фізичний та емоційний стан, хвороба позивача, відсутність відомостей про смерть спадкодавця, не можливість своєчасно зібрати необхідні документи для подання заяви про прийняття спадщини та необізнаність щодо строків звернення із заявою про прийняття спадщини.
У зв`язку з цим, позивач констатує, що у нього виникло право на визнання поважними причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, а тому просить суд позовні вимоги задовольнити повністю.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 квітня 2025 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (а.с.25 т.1).
18 квітня 2025 року від позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків від 17.04.2025, до якої долучена позовна заява від 17.04.2025, що зареєстровані цього ж дня за вхідним №15564 (а.с.27, 28-37 т.1). 
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 квітня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Черкаської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини; розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання у справі о 08 год 30 хв 22.05.2025 (а.с.53-54 т.1).
09 травня 2025 року від Черкаської міської ради як відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у прохальній частині якого цей учасник справи просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Черкаської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини (вхідний №18274, а.с.61-67 т.1).
Відзив на позовну заяву відповідач обгрунтовує тим, що, доводи, наведені позивачем в позовній заяві щодо поважності пропуску строку на подачу заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , є необгрунтованими, оскільки такі підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини не є об`єктивними та істотними для не прийняття позивачем спадщини після смерті спадкодавця.
Також відповідач звертає увагу суду, що саме по собі незнання про смерть спадкодавця без установлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність причин пропуску зазначеного строку.
Крім того відповідач у відзиві акцентує увагу суду на тому, що відповідно до загальнодоступних та відкритих відомостей «Google Карти» вбачається, що відстань між будинком позивача та будинком спадкодавця ОСОБА_3 становить 190 метрів. У зв`язку з цим, відповідач у відзиві констатує, що доводи позивача про те, йому було невідомо про смерть двоюрідної сестри ОСОБА_3 , яка проживала з ним на одній вулиці та які фактично були сусідами, є сумнівними та необгрунтованими.
Підсумовуючи викладене, відповідач у відзиві констатує, що підстави, на які посилається позивач, не є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини; позивач вільно розпоряджався своїм часом, своїми можливостями і бажанням заявити про свої спадкові права. На переконання відповідача, фактично у позивача не було перешкод для подання заяви про прийняття спадщини, отже правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини немає.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.05.2025 задоволено клопотання представника ОСОБА_2 адвоката Джирми А.В. про залучення до участі в розгляді цивільної справи №711/2960/25 ОСОБА_2 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору; залучено до участі в розгляді цивільної справи №711/2960/25 ОСОБА_2 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору; відкладене підготовче засідання до 10 год 00 хв 13 червня 2025 року (а.с.90-91 т.1).
Протокольною ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.06.2025 відкладене підготовче засідання до 09 год 00 хв 18.07.2025 (а.с.119 т.1).
17 червня 2025 року представником третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_2 адвокатом Джирмою А.В. подані пояснення третьої особи, у прохальній частині яких цей учасник справи просить суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (вхідний №23974/25, а.с.126-132).
Заперечення проти позовних вимог представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, обгрунтовує тим, що позивач не довів родинні відносини щодо спадкодавця ОСОБА_3 . У цьому контексті представник третьої особи звертає увагу суду на те, що в позовній заяві позивач констатує, що є двоюрідним братом спадкодавця ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , однак матеріалами позовної заяви означений юридичний факт не підтверджується.
Щодо поважності причин пропуску позивачем строку на подання заяви про прийняття спадщини, то представник третьої особи звертає увагу суду на те, що позивач не надав до суду належних доказів, що підтверджують об`єктивну неможливість звернення до нотаріуса у встановлений строк, а наведені причини, на переконання представника третьої особи, є цілком надуманими, не поважними та такими, що не могли завадити позивачу звернутись до будь-якого нотаріуса та подати заяву про прийняття спадщини після смерті спадкодавця.
Протокольною ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.07.2025 відкладене підготовче засідання до 12 год 00 хв 25.07.2025 (а.с.156-157 т.1).
24 липня 2025 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Прядка В.М. подав до суду додаткові письмові пояснення (вхідний №29903/25, а.с.159-161 т.1), в мотивувальній частині яких вказує про те, що зазначення в заяві про зміну підстав позову слова «тітка» є опискою, допущеною представником позивача, оскільки ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є двоюрідною сестрою ОСОБА_1 . 
Щодо родинного зв`язку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , представник позивача зазначає про те, що в матеріалах справи міститься копія свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , відповідно до якого батьком ОСОБА_1 є ОСОБА_5 . ОСОБА_5 (батько ОСОБА_1 ) є сином ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України №00050244226 від 25 березня 2025 року, копія якого міститься у матеріалах справи. 
У ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , окрім сина ОСОБА_5 , був ще один син – ОСОБА_8 , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України №00050246692 від 25 березня 2025 року. ОСОБА_8 є батьком ОСОБА_9 , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України №00050210069 від 25 березня 2025 року та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу №00050210345 від 22 березня 2025 року, що підтверджує зміну прізвища з « ОСОБА_10 » на « ОСОБА_11 ».
У зв`язку з цим, представник позивача адвокат Прядка В.М. констатує в додаткових поясненнях, що ОСОБА_5 (батько ОСОБА_1 ) та ОСОБА_8 (батько ОСОБА_3 ) є рідними братами, а тому ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є двоюрідними братом та сестрою. 
Протокольною ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.07.2025 відкладене підготовче засідання до 08 год 50 хв 28.07.2025 (а.с.169-170 т.1).
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.07.2025 відмовлено в прийняті до розгляду заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Прядки Віталія Михайловича про зміну підстав позову від 08 липня 2025 року (вхідний №27551/25) (а.с.175-176 т.1).
Протокольною ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.07.2025 відкладене підготовче засідання до 16 год 00 хв 13.08.2025 (а.с.173-174 т.1).
Протокольною ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.08.2025 відкладене підготовче засідання до 11 год 00 хв 28.08.2025 (а.с.221-222 т.1).
Протокольною ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.08.2025 відкладене підготовче засідання до 10 год 30 хв 09.10.2025 (а.с.231-232 т.1).
16 вересня 2025 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Прядка В.М. подав до суду додаткові письмові пояснення (вхідний №36478, а.с.240-250 т.1), в мотивувальній частині яких вказує про те, що їх подача обумовлена відмовою суду у прийнятті заяви про зміну підстав позову.
Зокрема, представник позивача в додаткових письмових поясненнях зазначає про те, що причини пропуску ОСОБА_1 шестимісячного строку на звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є поважними та полягають у тому, що ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи внаслідок загального захворювання. Випискою із медичної карти стаціонарного хворого (ендокринологічного відділення) №238 від 04 березня 2021 року, копія якої міститься у матеріалах справи, підтверджується, що ОСОБА_1 , встановлено діагноз: цукровий діабет 2 типу у зв`язку з чим ОСОБА_1 час від часу страждає на загострення цукрового діабету 2 типу.15 лютого 2023 року ОСОБА_1 , приїхавши до м. Києва, звернувся до Українського науково-практичного центру ендокринної хірургії, трансплантації ендокринних органів і тканин МОЗ України, де йому повідомили, що найближчий день, у який можливий прийом лікарем-ендокринологом – 22 лютого 2023 року.Саме 22.02.2023 ОСОБА_1 потрапив на прийом до лікаря-ендокринолога означеного науково-практичного центру. Повернувшись до м. Черкаси, ОСОБА_1 дізнався, що його двоюрідна сестра ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та похорони уже відбулися.
Також представник позивача в додаткових письмових поясненнях зазначає про те, що через засоби масової інформації ОСОБА_1 , задовго до смерті двоюрідної сестри, дізнався, що на час дії воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини був зупинений. 
Вищевказана інформація давала підстави ОСОБА_1 сподіватись, що після закінчення дії воєнного стану, він матиме змогу звернутись до нотаріуса та безперешкодно отримати спадщину після смерті своєї двоюрідної сестри. 
Водночас, для того аби переконатися у тому, що дійсно перебіг строку для прийняття спадщини на період дії воєнного стану зупинений, ОСОБА_1 зателефонував до нотаріальної контори, де йому повідомили, що дійсно Кабінетом Міністрів України прийнята відповідна постанова, якою зупинений перебіг строку для прийняття спадщини на період дії воєнного стану. 
Також у додаткових письмових поясненнях представник позивача зазначає про те, що поряд із загостренням цукрового діабету у ОСОБА_1 , у лютому 2023 року, раптово погіршився стан здоров`я його матері ОСОБА_12 , якій на той момент було 91 рік. 
17 березня 2023 року матері ОСОБА_1 – ОСОБА_12 встановлено І групу інвалідності. У зв`язку з необхідністю матері у постійному сторонньому догляді, ОСОБА_1 був змушений забрати до себе матір та здійснювати догляд за нею. 
ІНФОРМАЦІЯ_6 померла мати ОСОБА_1 – ОСОБА_12 . Відбувши похорони матері, поминальні обіди, та відчуваючи, що стан його здоров`я не поліпшується, а тільки погіршується, ОСОБА_1 вирішив звернутися до нотаріуса та прийняти спадщину після смерті своєї двоюрідної сестри ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . З огляду на ті обставини, що у зв`язку з похоронами матері були понесені значні фінансові витрати, а доходом ОСОБА_1 є лише пенсія, тому ОСОБА_1 був необхідний час для того аби накопити кошти на нотаріальні послуги, які мають бути ним понесені у зв`язку з оформленням спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .
Таким чином, лише 02 квітня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Степаненко А.М. Проте, як зазначає представник позивача, весь час ОСОБА_1 усвідомлював, що перебіг строку для прийняття спадщини на період дії воєнного стану зупинений, про що йому повідомлено та підтверджено в телефонній розмові нотаріусом.
У цьому контексті представник позивача звертає увагу суду на те, що постановою Кабінету Міністрів України від 6 березня 2022 року №209 «Деякі питання державної реєстрації в умовах воєнного стану та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. №164» постанову Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» доповнено пунктом 3, який діє до дня припинення чи скасування воєнного стану, такого змісту: «Установити, що на час дії воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини зупиняється», який був виключений постановою Кабінету Міністрів України від 9 травня 2023 року №469 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату, державної реєстрації та функціонування державних електронних інформаційних ресурсів в умовах воєнного стану».
Підсумовуючи викладене, представник позивача констатує, що в період часу з 17 лютого 2023 року (дата смерті ОСОБА_3 ) до 18 червня 2023 року охоплювався періодом часу, в який діяло зупинення перебігу строку для прийняття спадщини на час дії воєнного стану та вказаний період становив 4 місяці.
Як зазначає представник позивача, норми постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» щодо зупинення перебігу строку для прийняття спадщини є такими, що ввели в оману спадкоємця – ОСОБА_1 , та у даному випадку і зумовили пропуск ним строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Протокольною ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09.10.2025 відкладене підготовче засідання до 14 год 00 хв 25.10.2025 (а.с.7-8 т.2).
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.10.2025 закрито підготовче провадження у справі № 711/2960/25 за позовом ОСОБА_1 до Черкаської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_2 , про визначення додаткового строку для прийняття спадщини і призначено справу до судового розгляду по суті о 09 год 10 хв 20.11.2025 (а.с.29-30 т.2).
Протокольною ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20.11.2025 оголошено перерву в розгляді справи до 14 год 30 хв 10.12.2025 у зв`язку з визнанням обов`язковою явки позивача в судове засідання (а.с.41 т.2).
Протокольною ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10.12.2025 відкладений розгляд справи до 14 год 10 хв 13.01.2026 у зв`язку з поданням представником позивача заяви про відкладення розгляду справи (а.с.45-46, 51 т.2).
Протокольною ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.01.2026 відкладений розгляд справи до 15 год 00 хв 02.02.2026 у зв`язку з поданням представником позивача заяви про відкладення розгляду справи (а.с.59-60, 63 т.2).
Протокольною ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.02.2026 відкладений розгляд справи до 14 год 10 хв 03.03.2026 у зв`язку з викликом свідків (а.с.72 т.2).
03 лютого 2026 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Прядка В.М. подав до суду додаткові письмові пояснення (вхідний №4535/26, а.с.77-79 т.2), в мотивувальній частині яких констатує, що ОСОБА_5 (батько ОСОБА_1 ) та ОСОБА_8 (батько ОСОБА_3 ) є рідними братами, а тому ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є двоюрідними братом та сестрою. 
Протокольною ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03.03.2026 оголошено перервну в розгляді справи до 10 год 30 хв 05.03.2026 (а.с.94-95 т.2).
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав повністю з підстав, що викладені у позовній заяві. Просив суд визнати причини пропущення ним строку на прийняття спадщини поважними та визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Додатково позивач пояснив, що він є двоюрідним братом ОСОБА_3 . Саме в лютому 2023 року він у зв`язку з погіршенням стану здоров`я поїхав на лікування до м. Києва проте 22.02.2023 повернувся до м. Черкаси. Після повернення, сусідка повідомила позивача про те, що ОСОБА_3 померла; це було днів через вісім після її смерті. Також позивач повідомив суду, що двоюрідну сестру ОСОБА_3 він відвідував рідко, а саме: 1-2 рази на рік (півроку). Востаннє бачив двоюрідну сестру орієнтовно за 3 місяці до дня її смерті. Надалі неодноразово звертався до нотаріусів, починаючи з кінця лютого 2023 року, задля отримання інформації про оформлення спадщини після смерті двоюрідної сестри. Проте нотаріуси, до яких звертався позивач, йому повідомили, що строк прийняття спадщини продовжений на час воєнного стану. Надалі йому було не до оформлення спадщини, оскільки позивач займався як власним здоров`ям, так і піклуванням та доглядом за матір`ю, якій була встановлена І група інвалідності і яка потребувала постійного стороннього догляду.
Також позивач у судовому засіданні повідомив, що обставинами, які зумовили не подання ним заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , є: незадовільний матеріальний стан (з 2021 року позивач не працює, отримує лише пенсійне забезпечення); хвороба матері, а також незадовільний стан власного здоров`я; та інформація, повідомлена нотаріусами, що на час воєнного стану зупинений перебігу строку для прийняття спадщини.
Представник позивача адвокат Прядка В.М. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, що викладені як у позовній заяві, так і в додаткових письмових поясненнях. Додатково повідомив, що підставами, які зумовили не подання позивачем вчасно заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , є: 1) про смерть спадкодавця позивач дізнався значно пізніше; 2) звертався позивач в усній формі до нотаріусів, але останні повідомили, що Кабінетом Міністрів України прийнята постанова №164, згідно якої зупинений перебіг строку для прийняття спадщини на час дії воєнного стану; 3) позивач проходив лікування в одній з медичних установ м. Києва, що мало місце у лютому 2023 року; 4) догляд позивачем за матір`ю, яка була особою з інвалідністю І групи та потребувала постійного стороннього догляду; 5) незадовільний фінансовий стан позивача, оскільки грошові кошти слід було витрачати як на підтримання власного здоров`я, так і на догляд за матір`ю; 6) позивач є юридично неосвіченою особою.
Підсумовуючи викладене, представник позивача адвокат Прядка В.М. просив суд позовні вимоги ОСОБА_13 задовольнити, встановивши достатній, для подання позивачем заяви про прийняття спадщини, строк у два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.
Представники відповідача Черкаської міської ради Кирман В.О. та Савісько В.В. у судових засіданнях заперечили проти задоволення позову з підстав, що викладені в мотивувальній частині відзиву на позовну заяву. Додатково повідомили, що в судовому засіданні встановлено, що позивач знав про смерть спадкодавця щонайменше, починаючи з кінця лютого 2023 року; протягом двох років після смерті спадкодавця не вчиняв жодних дій щодо оформлення спадщини; матеріалами справи не підтверджується те, що підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, на які посилається позивач, є поважними та об`єктивними; постанова Кабінету Міністрів України №164 від 28.02.2022 була чинною лише до травня 2023 року, а граничний строк на подання заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця сплинув 17.08.2023. Підсумовуючи викладене, представники відповідача просили суд відмовити в задоволенні позову.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_2 , та її представник адвокат Джирма А.В. у судовому засіданні заперечили проти задоволення позову з підстав, що викладені в письмових поясненнях третьої особи. Додатково представник третьої особи повідомила суд про те, що обставини, на які посилається позивач та його представник задля визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, є неповажними. Крім того звернула увагу суду на те, що постановою Кабінету Міністрів України №164 було зупинено видачу свідоцтва про право на спадщину, а не прийняття спадщини. 
05 березня 2026 року суд, після оголошення про перехід до стадії ухвалення судового рішення, у зв`язку зі складністю справи, керуючись положеннями ч.1 ст.244 ЦПК України, відклав ухвалення та проголошення судового рішення до 16 год 00 хв 16 березня 2026 року.
Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши процесуальні позиції позивача ОСОБА_1 та його представника адвокат Прядки В.М., висловлені як письмово, так і під час проголошення вступного слова, а також процесуальні позиції представників відповідача Черкаської міської ради Кирмана В.О. та Савісько В.В., третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_2 , та її представника адвоката Джирми А.В., що висловлені як письмово, так і під час проголошення вступного слова, дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_7 народився ОСОБА_1 , батьками якого є: ОСОБА_5 та ОСОБА_12 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , що видане 16.06.1962 міським бюро РАЦС м. Черкаси (а.с.47 т.1).
Зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , що видане 20.02.2023 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Черкаси померла ОСОБА_3 (а.с.83 т.1).
Також з інформації про зареєстроване право власності №62214 від 16 квітня 2025 року, що підготовлена комунальним підприємством «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації», суд встановив, що, станом на 01.01.2013, ОСОБА_3 є власником домоволодіння АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину, що посвідчене Другою черкаською державною нотаріальною конторою №2381 від 30.08.2000 (а.с.51 т.1).
Із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу №00050210345 від 22.03.2025 суд встановив, що 16.08.1975 між ОСОБА_14 та ОСОБА_13 був укладений шлюб; після укладення шлюбу ОСОБА_15 змінила прізвище з « ОСОБА_10 » на « ОСОБА_11 » (а.с.46 т.1).
Крім того з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.126, 133, 135 Сімейного кодексу України №00050210069 від 22.03.2025 суд встановив, що ОСОБА_16 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками якої є: ОСОБА_8 та ОСОБА_17 (а.с.44 т.1).
Із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.126, 133, 135 Сімейного кодексу України №00050244226 від 25.03.2025 суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_8 народився ОСОБА_5 , батьками якого є: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с.43 т.1).
Також у судовому засіданні суд безпосередньо дослідив витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.126, 133, 135 Сімейного кодексу України №00050246692 від 25.03.2025, зі змісту якого встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_9 народився ОСОБА_8 , батьками якого є: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с.85 зворот т.2).
Отже, суд встановив, що ОСОБА_8 та ОСОБА_5 є рідними братами. Оскільки ОСОБА_4 є дочкою ОСОБА_8 , а позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_5 , тому суд дійшов висновку, що позивач ОСОБА_1 та спадкодавець ОСОБА_3 є двоюрідними братом та сестрою.
У зв`язку з цим, суд відхиляє заперечення представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_2 адвоката Джирми А.В., викладене в письмових поясненнях третьої особи, про те, що матеріалами справи не підтверджується той юридичний факт, що позивач ОСОБА_1 і спадкодавець ОСОБА_3 мають родинні відносини.
Також у судовому засіданні була досліджена виписка із медичної картки стаціонарного хворого №7090, що видана ОСОБА_1 КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги», зі змісту якої суд встановив, що в період з 07.06.2021 до 11.06.2021 позивач перебував на стаціонарному лікуванні в означеній медичній установі, за результатами якого йому рекомендовано уникнення фізичних навантажень на 2-3 місяці та спостереження сімейного лікаря за місцем реєстрації проживання (а.с.48 т.1).
Із виписки з медичної картки стаціонарного хворого (ендокринологічне відділення) №238, що видана Українським науково-практичним центром ендокринної хірургії, трансплантації ендокринних органів і тканин, суд встановив, що у період з 22.02.2021 до 04.03.2021 позивач перебував на стаціонарному лікуванні в означеній медичній установі, за результатами якого ОСОБА_1 надані лікувальні і трудові рекомендації (а.с.49 т.1).
Крім того в судовому засіданні було досліджене пенсійне посвідчення серії НОМЕР_4 , яким документований ОСОБА_1 , зі змісту якого суд встановив, що позивачу призначена пенсія по інвалідності довічно з підстав того, що він є особою з інвалідністю ІІ групи (а.с.41 т.1). Із довідки до акту огляду МСЕК серії 12ААА №878052 від 05.02.2018 суд встановив, що з огляду на визнання ОСОБА_1 особою з інвалідністю ІІ групи, йому протипоказана важка фізична праця (а.с.13 т.1). 
Із заяви ОСОБА_2 про прийняття спадщини від 21.06.2023, що адресована приватному нотаріусу Черкаського міського нотаріального округу Степаненко А.М., суд встановив, що ОСОБА_2 звернулася до означеного приватного нотаріуса задля заведення ним спадкової справи після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.191 т.1).
Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №72913381 від 21.06.2023, що міститься в матеріалах спадкової справи №43/2023, яка була витребувана ухвалою суду від 28.07.2025 у зв`язку із задоволенням відповідного клопотання представника позивача адвоката Прядки В.М., суд встановив, що приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Степаненко А.М 21.06.2023 заведено спадкову справу №43/2023 після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.196 зворот т.1).
Крім того, з повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00040203286 від 21.06.2023, що сформований приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Степаненко А.М, суд встановив, що відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) 20 лютого 2023 року було видане свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 (а.с.193-194 т.1), належним чином засвідчена копія якого міститься в матеріалах справи.
Також з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №72913309 від 21.06.2023 суд встановив, що ані заповітів, ані спадкових договорів спадкодавцем ОСОБА_3 за життя відповідно не складено та не укладено (а.с.196 т.1).
Із довідки Департамент «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради №5785/01.03-01 від 21.08.2023 суд встановив, що, станом на 17.02.2023, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована проживанням була лише ОСОБА_3 (а.с.202 т.1).
Також у судовому засіданні суд безпосередньо дослідив постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.01.2024, що винесена приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Степаненко А.М., зі змісту якої суд встановив, що у видачі ОСОБА_2 свідоцтва про право власності на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 приватним нотаріусом відмовлено з підстав того, що нею не надано документів, які б встановлювали факт проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини або факт родинних відносин (а.с.204 т.1).
Із заяви позивача ОСОБА_1 від 02.04.2025, що адресована приватному нотаріусу Черкаського міського нотаріального округу Степаненко А.М., суд встановив, що позивач означеного дня звернувся до приватного нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право власності на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: на житлові будинки з надвірними спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 (а.с.208 т.1).
Крім того в судовому засіданні, що відбулося 03.03.2026, суд безпосередньо дослідив постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.04.2025, що винесена приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Степаненко А.М., зі змісту якої суд встановив, що у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право власності на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 приватним нотаріусом відмовлено з підстав того, що він пропустив строк для прийняття спадщини та не подав нотаріусу доказів постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с.215 зворот – 216 т.1).
Також у судовому засіданні було досліджене направлення на госпіталізацію №б/н (а.с.147, 256 т.1), однак протокольною ухвалою означений доказ визнаний судом таким, що не береться до уваги з підстав, передбачених ч.6 ст.95 ЦПК України, оскільки ані позивач, ані представник позивача не надали суду його оригіналу, пояснивши, що він втрачений, а представник третьої особи адвокат Джирма А.В. ставила під сумнів відповідність поданої копії оригіналу, оскільки він містить очевидне виправлення дати його видачі, а саме: з 22.02.2021 на 22.02.2023. 
Із копії довідки до акту огляду МСЕК серії 12ААГ №053525 від 17.03.2023 суд встановив, що ОСОБА_12 (матері позивача) була встановлена І група інвалідності безтерміново; також з означеного засобу доказування суд встановив, що ОСОБА_12 потребувала постійного стороннього догляду та допомоги (повна залежність від сторонніх осіб) (а.с.21 т.1). 
Крім того зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , що видане 27.11.2024 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_6 в м.Черкаси померла ОСОБА_12 (а.с.148, 257 т.1).
У судовому засіданні, що відбулося 03.03.2026, була допитана як свідок ОСОБА_18 , яка суду повідомила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є двоюрідними братом та сестрою. Також свідок суду показала, що ОСОБА_1 не мав коштів для оформлення спадщини після смерті двоюрідної сестри ОСОБА_3 , оскільки на його утриманні була мати. Також, зустрічаючись на вулиці з ОСОБА_1 , оскільки вони є сусідами, останній повідомляв свідку про те, що після смерті ОСОБА_3 він звернувся до нотаріуса, однак йому повідомили, що поки в Україні оголошений воєнний стан він не має змоги оформити спадщину після смерті ОСОБА_3 . Підсумовуючи свідок показала суду, що повідомлена нею інформація їй відома зі слів ОСОБА_1 .
Протокольними ухвалами Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03.03.2025 було задоволено усні клопотання представника позивача адвоката Прядки В.М. та представника третьої особи адвоката Джирми А.В. та залишено без розгляду заяви представника позивача адвоката Прядки В.М. про виклик та допит в якості свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , а також клопотання представника третьої особи адвоката Джирми А.В. про виклик та допит в якості свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 та ОСОБА_25 .
Суд, безпосередньо дослідивши усі засоби доказування, що подані сторонами як на підтвердження своїх позовних вимог, так і заперечень проти них, дійшов таких висновків.
Статтею 1217 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Частиною 2 ст.1223 ЦК України передбачено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, прийняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкування за законом).
Відповідно до положень ч.1 ст. 1265 ЦК України, у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.
Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа.
Як встановлено судом, позивач ОСОБА_1 та спадкодавець ОСОБА_3 є двоюрідними братом та сестрою, а відповідно ОСОБА_1 належить до родичів спадкодавця ОСОБА_3 четвертого ступеня споріднення за бічною лінією.
Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України).
Частинами 1 ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
Аналіз означених норм матеріального права з призми встановлених судом обставин справи дає підстави суду для висновку, що позивач як двоюрідний брат спадкодавця, тобто спадкоємець п`ятої черги, який протягом шести місяців з часу відкриття спадщини не подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини, тобто до 17 серпня 2023 року включно, є таким, який не прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 .
Частиною 3 ст.1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Отже, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.
Водночас, аналіз диспозиції ч.3 ст.1272 ЦК України дає підстави для висновку, що правила цієї норми матеріального права щодо надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть застосовуватися, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.
Ані Цивільний кодекс України, ані інші нормативно-правові акти не визначають конкретного переліку причин, які є поважними для пропуску строку для прийняття спадщини, у разі встановлення яких суд може визначити спадкоємцю додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто, поняття «поважні причини» у контексті застосування судом положень ч.3 ст.1272 ЦК України є оціночним поняттям, що підлягає оцінці судом під час розгляду кожної справи.
У п.49-50 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2024 в справі №686/5757/23 (провадження № 14-50цс24) наведено орієнтовний перелік як поважних, так і неповажних причин пропуску строку на подачу заяви про прийняття спадщини, у разі встановлення судом яких відповідно може бути визначений спадкоємцю додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини або має бути відмовлено у визначені такого строку.
Поважними причинами пропуску строку суд може визнати, зокрема: 1) тривалу хворобу спадкоємців; 2) велику відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем розташування спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України тощо. 
Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, брак коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.
Як встановлено судом, однією з обставин, що на переконання позивача та представника позивача, зумовила пропущення ОСОБА_1 строку на прийняття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_3 є те, що постановою Кабінету Міністрів України від 6 березня 2022 року №209 «Деякі питання державної реєстрації в умовах воєнного стану та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. №164» постанову Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (далі – Постанова №164) доповнено пунктом 3, який діє до дня припинення чи скасування воєнного стану, згідно якого перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. У зв`язку з цим, сторона позивача констатує, що оскільки ОСОБА_1 як із засобів масової інформації, так і безпосередньо від нотаріусів, дізнався, що строк на прийняття спадщини зупинений на час дії воєнного стану, тому пропущений ним строк на подачу заяви про прийняття спадщини є поважною причиною для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
Суд, надаючи правову оцінку означеній підставі для визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини, зазначає про таке.
Пунктом 3 Постанови №164 у редакції, чинній на день виникнення спірних правовідносин (день відкриття спадщини) передбачено було, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини.
Разом з тим, правила щодо строку на прийняття спадщини (початок перебігу, наслідки спливу) регулюються ЦК України, який прийнятий Верховною Радою України і є основним актом цивільного законодавства України. 
З аналізу положень ст.1270, 1272 ЦК України слід зробити висновок, що строк на прийняття спадщини по своїй сутності є присічним, оскільки його сплив призводить до того, що спадкоємець вважається таким, який не прийняв спадщину. Тобто сплив строку «присікає» право на прийняття спадщини. Проте в законі, вочевидь з урахуванням сутності права на прийняття спадщини як майнового, передбачена можливість: за згодою самих спадкоємців, що прийняли спадщину, подати заяву про прийняття спадщини (частина друга статті 1272 ЦК України); для спадкоємця звернутися з позовною вимогою та за наявності поважної причини суд визначає додатковий строк на прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України).
У цьому контексті суд звертає увагу учасників справи, що законодавець як у статті 1270 ЦК України, так і в інших нормах ЦК України, не передбачає допустимості існування такої конструкції як «зупинення перебігу строку на прийняття спадщини» та можливості в постанові Кабінету Міністрів України визначати інші правила щодо строку на прийняття спадщини.
У зв`язку з цим, суд дійшов висновку, що пункт 3 Постанови №164 у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню, що узгоджується з правовим висновок щодо застосування означених норм права, що викладений в постанові Верховного Суду від 25 січня 2023 року у справі № 676/47/21 (провадження № 61-8014св22).
Також суд звертає увагу учасників справи, що пункт 3 Постанови №164 був виключений на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 09 травня 2023 року № 469 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату, державної реєстрації та функціонування державних електронних інформаційних ресурсів в умовах воєнного стану», що набрала чинності 23.05.2023, тобто завчасно до часу закінчення строку для подання спадкоємцями після смерті ОСОБА_3 заяви про прийняття спадщини після смерті останньої (строк на подачу заяви закінчувався 17 серпня 2023 року).
Отже, суд дійшов висновку, що внесені Постановою № 164 зміни щодо строків прийняття спадщини, які були виключені у травні 2023 року, не пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для позивача на вчинення дій з прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 . Водночас позивачем не надано обґрунтованих, належних та допустимих доказів неможливості подати ним заяву про прийняття спадщини у строк з 23 травня 2023, тобто з часу виключення положень п.3 Постанови №164, до 17 серпня 2023 року, тобто до часу закінчення строку на подання заяви спадкоємцями про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 .
Крім того, відхиляючи означену підставу для визнання позивачу додаткового строку на прийняття спадщини, суд зважає на те, що із заявою про прийняття спадщини позивач звернувся до приватного нотаріуса лише 02.04.2025, тобто через 1 рік 7 місяців і 16 днів після закінчення строку на прийняття спадщини після смерті спадкодавця, що не може вважатися незначним пропуском строку на прийняття спадщини. 
У цьому контексті суд звертає увагу учасників справи, що в п.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23 зроблено правовий висновок, що безпідставне надання додаткового строку для прийняття спадщини може бути визнано порушенням правової визначеності як елемента правовладдя (верховенства права) та є нелегітимним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину, а у разі відсутності таких спадкоємців - в інтереси територіальної громади, яка має право на визнання спадщини відумерлою.
Також суд відхиляє твердження як позивача, так і його представника, що набуття позивачем статусу особи з інвалідністю ІІ групи стало підставою для пропущення строку для прийняття спадщини, а відповідно є поважною причиною для його поновлення в розумінні ч.3 ст.1272 ЦК України, з огляду на таке.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина друга статті 13 ЦПК України).
Частинами першою - другою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частини перша – друга статті 78 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України).
Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви (частина друга статті 83 ЦПК України). Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу (частина перша статті 84 ЦПК України).
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).
З аналізу означених норм процесуального права суд зробив висновок, що поважність причин пропущення позивачем строку на подання заяви про прийняття спадщини має довести особа, що заявляє позовну вимогу про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, тобто позивач.
Як встановлено судом з копії пенсійного посвідчення серії НОМЕР_4 , яким документований ОСОБА_1 (а.с.41 т.1), а також довідки до акту огляду МСЕК серії 12ААА №878052 від 05.02.2018 (а.с.13 т.1), ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи і йому протипоказана важка фізична праця. 
Водночас матеріали справи не містять належних і допустимих доказів тому, що саме обставини набуття позивачем статусу особи з інвалідністю ІІ групи, а також і рекомендовані йому медико-соціальною експертною комісією умови та характер праці, стали об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для позивача на вчинення дій з прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 .
На переконання суду, сам по собі юридичний факт набуття позивачем статусу особи з інвалідністю ІІ групи безумовно не свідчить про те, що він був позбавлений об`єктивної можливості протягом шести місяців з дня відкриття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , тобто в період часу з 18.02.2023 до 17.08.2023, подати до приватного нотаріуса або державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті спадкодавця 
Частиною 6 ст.81 передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Що стосується такої обставини, що на переконання позивача свідчить про об`єктивність пропущення ним строку на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , як те, що він не знав про смерть спадкодавця (абз.4 стр.2 позовної заяви, а.с.29), то суд відхиляє дане твердження з підстав того, що в судовому засіданні, під час вступного слова позивача ОСОБА_1 , з`ясовано, що про смерть двоюрідної сестри він дізнався наприкінці лютого 2023 року, тобто через незначний проміжок часу з дня смерті спадкодавця, що на переконання суду об`єктивно не перешкоджало позивачу прийняти спадщину після її смерті вчасно, тобто в строк, визначений законодавством.
Крім того саме по собі незнання про смерть спадкодавця без установлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку.
Таким чином, необізнаність про смерть спадкодавця не є поважною причиною для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15 та, а також у постановах Верховного Суду від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18, від 03 березня 2021 року у справі № 145/148/20, від 21 квітня 2022 року у справі № 296/12109/18 та від 27 червня 2024 року у справі №545/480/21.
Відносно такої обставини, яка на переконання позивача свідчить про пропуск ним строку на прийняття спадщини з поважних причини, як обмеження в пересуванні через повномасштабне вторгнення російської федерації на територію України, то суд зазначає про таке.
Загальновідомим фактом є те, що 24 лютого 2022 року російська федерація розпочала чинити злочин агресії проти України у формі широкомасштабного військового нападу.
У зв`язку з цим Президент України Указом від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (далі - Указ), ввів в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався. Станом на момент прийняття цієї постанови воєнний стан не скасований.
Водночас загальновідомою є також та обставина, що на території Черкаської області було запроваджено комендантську годину з 00:00 год до 04:00 год, починаючи з 03.04.2023. Лише у комендантську годину заборонено було перебування людей на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень. Водночас у інший час, будь-яких обмежень у пересуванні встановлено не теренах Черкащини не було.
У зв`язку з цим, суд дійшов висновку про відхилення твердження позивача про обмеження в пересуванні через повномасштабне вторгнення як поважну причину для неприйняття ним спадщини після смерті ОСОБА_3 . 
Також суд відхиляє як об`єктивні, непереборні та істотні труднощі для позивача на вчинення дій з прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 як те, що він постійно хворіє та проходить тривале лікування, оскільки матеріали справи містять належні і допустимі докази перебування позивача на стаціонарному лікуванні у період часу з 22.02.2021 до 04.03.2021 (а.с.49 т.1) та з 07.06.2021 до 11.06.2021 (а.с.48 т.1), тобто у період, що суттєво передує відкриттю спадщини після смерті ОСОБА_3 , а також початку та закінченню шестимісячному строку для прийняття спадщини після смерті останньої. 
Щодо такої підстави для визнання поважними причин не прийняття спадщини після смерті спадкодавця як те, що позивач мав незадовільний фінансовий стан, який не дозволяв йому звернутися до нотаріуса задля прийняття спадщини, з призми того, що єдиним джерелом доходу позивача були пенсійні виплати, а також він здійснював догляд за матір`ю, яка була особою з інвалідністю І групи, то суд зазначає про таке.
З аналізу положень ч.3 ст.1272 ЦК України суд встановив, що означена норма матеріального права пов`язує можливість з визначенням додаткового строку для прийняття спадщини лише у випадку його пропущення з поважних причин, тобто тих причин, які не залежали від волі спадкоємця і були обумовлені об`єктивними та непереборними обставинами. У зв`язку з цим, суд дійшов висновку, що відсутність коштів для оформлення документів або оплати послуг нотаріуса не є поважною причиною для визначення додаткового строку для прийняття спадщини в розумінні ч.3 ст.1272 ЦК України.
З означених підстав суд відхиляє і таку обставину, що, на переконання позивача, зумовила пропущення ним строку на подачу заяви про прийняття спадщини як те, що для подачі означеної заяви слід оформлювати багато документів.
У цьому контексті суд звертає увагу учасників справи, що всупереч положенням ст.12, 81 ЦПК України позивач не надав суду належних і допустимих засобів доказування на підтвердження як незадовільного фінансового становища в період часу з 18.02.2023 до 17.08.2023 (довідок, виписок по банківським рахункам тощо), а також і здійснення постійного догляду за матір`ю, що унеможливлювало позивача здійснити дії щодо прийняття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_3 .
Також суд відхиляє твердження представника позивача адвоката Прядки В.М. про те, що позивач є юридично не освіченою особою, як підставу для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, з підстав того, що така обставина не є поважною причиною для визначення додаткового строку для прийняття спадщини в розумінні ч.3 ст.1272 ЦК України на що неодноразово звертав увагу Верховний Суд, зокрема і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2024 в справі №686/5757/23 (провадження № 14-50цс24).
Суд також відхиляє такий засіб доказування як покази свідка ОСОБА_26 , оскільки показання свідка ґрунтуються на повідомленнях інших осіб – позивача ОСОБА_1 , який не був допитаний як свідок у порядку, передбаченому ст.234 ЦПК України, а тому показання свідка з чужих слів не може бути допустимим доказом факту чи обставин, на доведення яких вони надані (ч.2 ст.90 ЦПК України).
Інших причин, які, на переконання позивача, є поважними і стали підставою для неподання ним вчасно заяви до нотаріуса про прийняття спадщини ані в позовній заяві, ані під час проголошення вступного слова та судових дебатів, суду не повідомлено, тому суд немає процесуальної можливості їх проаналізувати і надати їм правову оцінку з призми критерію поважності та вимог, передбачених ст.1272 ЦК України.
У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку, що заперечення відповідача Черкаської міської ради, що викладені у відзиві на позовну заяву, а також і письмові пояснення третьої особи, в частині щодо відсутності правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, а тому підлягають врахуванню під час ухвалення судового рішення.
За вказаних обставин, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають залишенню без задоволення.
Що стосується судового збору, то суд зазначає про таке.
Частиною 6 ст.141 ЦПК України передбачено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Оскільки позивач як особа з інвалідністю ІІ групи звільнений від сплати судового збору згідно положень п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» (а.с.41 т.1), беручи до уваги, що позовні вимоги позивача залишені без задоволення, тому судовий збір має бути компенсований за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
У зв`язку з цим, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст. 1217, 1222, 1223, 1265, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України, ст.2, 4, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 83, 89, 133, 141, 244, 264, 265, 264, 265, 354, 355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Черкаської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_2 , про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
Розподіл судових витрат не здійснювати.
Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне судове рішення складене 16 березня 2026 року.

Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_3 .
Відповідач: Черкаська міська рада, код ЄДРПУО: 25212542, місцезнаходження: м.Черкаси, вул. Байди Вишневецького, 36. 
Третя особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП: НОМЕР_7 , місце проживання: АДРЕСА_4 .

Головуючий:	  	О.  В.  Петренко