Справа №461/1419/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2026 року.          м.Львів.

Галицький районний суд м. Львова
у складі: головуючого судді Юрківа О.Р. 
з участю: секретаря судового засідання Некоз М.Ю.,
представниці позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,-
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідачки , в якій просить розірвати шлюб між ним та ОСОБА_3 який зареєстровано 13.09.2008 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції про що складено актовий запис №2660, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 . За час перебування у шлюбі в сторін народилося двоє малолітніх дітей,  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується копією свідоцтва про народження.
Підставою для розірвання шлюбу позивач зазначає ті обставини, що у них з відповідачкою суттєво погіршилися стосунки внаслідок відсутності взаєморозуміння, а також розбіжностей у поглядах на сімейне життя. У зв`язку з цим фактично припинилися подружні стосунки та ведення спільного господарства.  Просить позовні вимоги задовольнити.
Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 23.02.2026 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.
17.03.2026 року на адресу суду надійшли письмові пояснення від відповідачки.
24.03.2026 року на адресу суду надійшла заява про визнання позову.
Представниця позивача в судовому засіданні, позовні вимоги підтримала, надала суду аналогічні пояснення, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Відповідачка у судове засідання не з`явилась однак у письмових поясненнях зазначає, що позовні вимоги підтримує, позов визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу, оскільки відносини погіршилися протягом останніх пів року, приблизно з осені 2025 року, та не бачить можливості для збереження сім`ї.
Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка осіб, належним чином повідомлених про час та місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви, тому за таких обставин суд вважає за можливе розглянути позовну заяву у відсутності позивачки, оскільки у матеріалах справи є достатньо необхідних доказів про права та обов`язки сторін, їх взаємовідносини для постановлення судом законного та об`єктивного рішення. 
Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з огляду на таке. 
Відповідно до положень ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.
Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Суд встановив, що 13.09.2008 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, зареєстовано шлюб, про що складено актовий запис №2660 від 13.09.2008 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 . Після реєстрації шлюбу прізвище дружини – ОСОБА_6 , чоловіка – ОСОБА_6 /а. с. 5/.
За час перебування у шлюбі в сторін народилась донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується копіями свідоцтв про народження /а. с. 6-7/.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що сімейне життя між позивачем та відповідачкою не склалося через різні погляди на шлюб та сім`ю. Шлюбних відносин сторони тривалий час не підтримують, проживають окремо з осені 2025 року, припинили вести спільне господарство, внаслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу стало неможливе та суперечить їх інтересам. Жодних спроб зміцнити сім`ю сторони не роблять. Шлюб носить формальний характер, примирення не можливе.
Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 р., проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. 
Згідно з ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Враховуючи те, що сторони подружніх відносин не підтримують, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам сторін, тому суд доходить висновку, що позов слід задовольнити. 
Судові витрати, згідно ст.141 ЦПК України слід залишити за позивачем.
Керуючись ст.ст. 258, 259, 280-282, 351 - 355 ЦПК України, ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113, 114 СК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.
Розірвати шлюб між  ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрований 13.09.2008 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції про що зроблено актовий запис №2660 від 13.09.2008 року.
Повний текст судового рішення складено 24.03.2026 року.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його оголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя     О.Р. Юрків.