ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

30 березня 2026 року	м. Ужгород	№ 260/152/26 	

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Плеханова З.Б. 
при секретарі Ковач Н.М.
за участю: позивача: ОСОБА_1 - представник адвокат Зеленяк С.П.
відповідача: Головне управління Національної поліції в Закарпатській області - представник Яблонський О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головне управління Національної поліції в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі

ВСТАНОВИВ:

13 січня 2026 року ОСОБА_1 звернувся в Закарпатський окружний адміністративний суд з позовом, в якому просить:

- Прийняти позовну заяву до розгляду і відкрити загальне позовне провадження.

- З метою забезпечення доказів витребувати з ГУНП в Закарпатській області особову справу Позивача і матеріали службової перевірки.

- За результатами розгляду справи ухвалити рішення, яким визнати протиправними і скасувати:

1)наказ ГУНП в Закарпатській області від 16 грудня 2025 року № 210 о/с;
2)наказ ГУНП в Закарпатській області від 16 грудня 2025 року № 3414,
- в частинах, що стосуються Позивача ОСОБА_1 .

- Поновити Позивача ОСОБА_1 на службі розпорядженні ГУНП в Закарпатській області з 16 грудня 2025.

- Допустити виконання рішення в частині поновлення Позивача на службі у розпорядженні ГУНП в Закарпатській області з 16 грудня 2025 року до негайного виконання.

- Зобов`язати ГУНП в Закарпатській області зарахувати до стажу служби Позивача в поліції час вимушеного прогулу з 21 травня 2025 року по 15 грудня 2025 року.

- Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ГУНП в Закарпатській області судові витрати у розмірі 1331,20 грн.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 14.11.2025 у справі №260/4841/25, наказом ГУНП в Закарпатській області № 2000/с від 26 листопада 2025 року позивача поновлено у розпорядженні ГУНП з 21 травня 2025 року.
В подальшому, 16 грудня 2025 року позивачем, поштовим зв`язком отримано виклик до дисциплінарної комісії ГУНП на 12.00 год. 11 грудня 2025 року, що підтверджується трекінгом відправлень Укрпошти. 
19 грудня 2025 року позивачем поштовим зв`язком отримано витяг з наказу ГУНП в Закарпатській області № 2100/с від 16 грудня 2025 року про звільнення його зі служби в поліції за п. 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) на підставі п. 1 наказу ГУНП від 16.12.2025 року №3414, що також підтверджується трекінгом відправлень Укрпошти. Стаж служби в поліції на день звільнення складає 14 років 06 місяців 04 дні (як і у наказі ГУНП № від 21 травня 2025 року № 81 0/с). Тобто відповідач не зарахував до стажу служби Позивача час вимушеного прогулу з 21 травня 2025 року по 15 грудня 2025 року. 26 грудня 2025 року Позивач поштовим зв`язком отримав витяг з дисциплінарного наказу ГУНП № 3414 від 16 грудня 2025 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських ГУНП в Закарпатській області», що також підтверджується трекінгом відправлень Укрпошти. 
При цьому зазначено, що Позивач не виконав вимоги наказу ГУНП в Закарпатській області № 2000/с від 26 листопада 2025 року і не прибув на службу без поважних причин 28.11.2025, 01.12.2025, 02.12.2025, 03.12.2025, 04.12.25, 05.12.2025, 08.12.2025, 09.12.2025, 10.12.2025, 11.12.2025, 12.12.2025 та 15.12.2025 року.
Також вказує, що згідно п. п. 6, 7 ст. 18 Дисциплінарного статуту Національної поліції України у разі відсутності поліцейського на службі дисциплінарна комісія викликає його для надання пояснень. Виклик для надання пояснень надсилається рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі. Виклик про надання пояснень надсилається з таким розрахунком, щоб поліцейський, який викликається, мав не менше двох діб для прибуття на засідання дисциплінарної комісії. Позивач отримав виклик до дисциплінарної комісії ГУНП на 12.00 год. 11 грудня 2025 року - лише 16 грудня 2025 року. Згідно п.9 ст.19 Дисциплінарного статуту за кожен дисциплінарний проступок не може застосовуватися більше одного дисциплінарного стягнення. 
Всупереч цієї норми ГУНП в Закарпатській області застосувало до позивача повторне стягнення у вигляді звільненні зі служби за одне і те ж: невихід на службу під час перебування у додатковій відпустці без збереження заробітної плати для догляду за дитиною з 02 травня 2025 року по 02 травня 2026 року.
Позивач вважає, що накази ГУНП в Закарпатській області № 2100/с від 16 грудня 2025 року та № 3414 від 16 грудня 2025 року в частинах, що стосуються ОСОБА_1 , а також незарахування до стажу служби в поліції часу вимушеного прогулу з 21 травня 2025 року по 15 грудня 2025 року є незаконними і протиправними, підлягають скасуванню з поновленням Позивача у розпорядженні ГУНП в Закарпатській області з 16 грудня 2025 року і зарахуванням до стажу служби в поліції часу вимушеного прогулу з 21 травня 2025 року по 15 грудня 2025 року.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 січня 2026 року було відкрито загальне позовне провадження у адміністративній справі та витребувано відповідача - особову справу ОСОБА_1 ; матеріали службової перевірки; довідку про заробітну плату за останні 2 місяці перед звільненням, відповідно до Постанови 100.

02 лютого 2026 року від відповідача на адресу суду надійшла особова справа ОСОБА_1 .

02 лютого 2026 року від відповідача на адресу суду надійшли матеріали службового розслідування ОСОБА_1 . 

06 лютого 2026 року від відповідача на адресу суду надійшов відзив. У відзиві представник відповідача зазначає, що на виконання рішення ЗОАС від 14.11.2025 у справі №260/4841/25 в частині поновлення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 у розпорядженні ГУНП в Закарпатській області з 21 травня 2025, було видано наказ ГУНП в Закарпатській області від 26.11.2025 №200 о/с згідно якого позивача поновлено у розпорядження ГУНП в Закарпатській області, з 21 травня 2025 року. 
Разом з цим, 26.11.2025 управлінням кадрового забезпечення ГУНП в Закарпатській області поліцейському ОСОБА_1 рекомендованим листом зв`язку «Укрпошта» за адресою проживання, зазначеною в особовій справі, було надіслано витяг з наказу ГУНП області від 26.11.2025 №200 о/с та лист із повідомленням прибути до зазначеного управління ГУНП (кабінет № 228) для ознайомлення з наказом та отримання службового посвідчення.
Відповідно до даних трекінгу поштового зв`язку «Укрпошта», встановлено, що скеровані вищевказані документи було вручено позивачу - 03.12.2025. Однак позивач, для вирішення даного питання до ГУНП не прибув. 
З метою з`ясування всіх обставин неприбуття позивача до ГУНП в Закарпатській області, для вирішення питання щодо подальшого проходження служби та реалізації його права надавати пояснення щодо обставин вчинення ним дисциплінарного проступку, рекомендованим листом зв`язку «Укрпошта» за вищезазначеною адресою його місця проживання було надіслано запрошення з`явитися о 12.00 11.12.2025 для надання пояснень до дисциплінарної комісії.
Разом з цим, 08 грудня 2025 головою дисциплінарної комісії здійснено виїзд за адресою проживання позивача, де в ході розмови поліцейському було запропоновано надати пояснення, за фактом його неприбуття до ГУНП для вирішення питання щодо подальшого несення служби. Позивач, у своєму письмовому поясненні зазначив, що він чітко виконує рішення суду від 14.11.2025 року за №260/4841/25. 
Відповідно до довідки УКЗ ГУНП «Про результати комунікації з поліцейським ОСОБА_1 » встановлено, що 12.12.2025 інспектором відділу комплектування УКЗ ГУНП старшим лейтенантом поліції Валерією Бабущак, було здійснено телефонний дзвінок зазначеному поліцейському з метою уточнення обставин його неприбуття до УКЗ ГУНП відповідно до направлених на його адресу проживання зазначеною в особовій справі листа з повідомленням та витягу з наказу ГУНП в Закарпатській області від 26.11.2025 №200 о/с. 
Під час телефонної розмови позивач підтвердив, що повністю ознайомлений зі змістом рішення ЗОАС від 14 листопада 2025 року в адміністративній справі №260/4841/25 та ухвали цієї ж судової установи «Про виправлення описок у судовому рішенні» від 21 листопада 2025 року у тій же адміністративній справі № 260/4841/25, 2-аво/260/202/25. Він також підтвердив отримання вищезазначених листа з повідомлення та витягу з наказу ГУНП в Закарпатській області від 26.11.2025 №200 о/с. На запитання щодо причин невиконання зазначеного рішення суду та наказу ГУНП від 26.11.2025 №200 о/с, ОСОБА_1 повідомив, що виконує їх, однак пояснити, у який саме спосіб та у які строки, не зміг.
Відтак, оскільки за результатами розгляду рапорту позивача від 13 березня 2025 року відповідачем було прийняте рішення про відмову у наданні відпустки, позивач в разі не згодою з таким рішенням, мав право звернутися до суду з відповідними позовними вимогами зобов`язального характеру. Однак дії відповідача стосовно розгляду рапорту не було оскаржено та відповідно судом не визнано незаконними. 
Оскільки у справі №260/4841/25 судом не було зобов`язано надати позивачу відпустку по догляду за дитиною, дисциплінарна комісія констатувала, що невихід поновленого за рішенням суду позивача на службу, є грубим порушенням вимог підпункту 4 пункту 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VІІІ. 
Також, згідно бази даних «АРКАН» було отримано інформацію, що позивач неодноразово здійснював перетин державного кордону України, протягом 2025 року. 
З урахуванням встановлених обставин дисциплінарна комісія дійшла обґрунтованого висновку, що позивач грубо порушуючи службову дисципліну та ігноруючи вимоги наказу ГУНП в Закарпатській області від 26.11.2028 №200 о/с, без поважних причин не з`явився для несення служби, натомість в період з 27.11 по 29.11.2025 перебував за межами території України.
За результатами службового розслідування, наказом ГУНП в Закарпатській області від 16.12.2025 року №3414 за вчинення грубого дисциплінарного проступку, порушення вимог частин 1, пунктів 1, 2, 4, 5, 6 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 1, 2 частини 1 статті 18, частини 1 статті 64 Закону України від 02.07.2015 №580-VIII «Про Національну поліцію», пункту 4 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України та абзаців 2, 13 частини 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, що виразилось у невиконанні наказу ГУНП в Закарпатській області від 26.11.2025 №200 о/с та в безпідставному невиході на службу 28.11.2025, 01.12.2025, 02.12.2025, 03.12.2025, 04.12.2025, 05.12.2025, 08.12.2025, 09.12.2025, 10.12.2025, 11.12.2025, 12.12.2025 та 15.12.2025, порушенні Присяги та Правил етичної поведінки поліцейського, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0072291), який перебуває у розпорядженні ГУНП в Закарпатській області, відповідно до пункту 7 частини 3 статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, звільнено зі служби в поліції. 
Дисциплінарний наказ ГУНП в Закарпатській області 16.12.2025 року №3414, було реалізовано шляхом видання наказу ГУНП в Закарпатській області №210 о/с від 16.12.2025 року, яким ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) відповідно до п.6, ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію». 
Також звертає увагу, що рішення суду у справі №260/4841/25 підлягає негайному виконанню виключно в частині поновлення на роботі, а тому посилання позивача незаконність дій відповідача з щодо не зарахування до вислуги років позивача період вимушеного прогулу від з 21.05.2025 по 15.12.2025 є передчасним

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2026 року було закрито підготовче провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд, задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, особової справи, матеріали службового розслідування , заслухавши свідка , суд констатує наступне.

Обставини встановлені судом

Згідно наказу ГУНП в Закарпатській області від 29 квітня 2024 року №89 о/с ОСОБА_2 перебував у безоплатній відпустці по догляду за дитиною (сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до досягнення нею чотирирічного віку з 03 травня 2024 року по 02 травня 2025 року перебував у розпорядженні ГУНП в Закарпатській області. 

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2025 року по справі №260/4841/25, вирішено:

« Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області (88008, вул. Ференці Ракоці, буд. 13, м. Ужгород, Закарпатська область, код ЄДРПОУ 40108913) про визнання протиправним та скасування наказу - задовольнити.

Визнати протиправними і скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 05 травня 2025 року №72о/с «По особовому складу».

Визнати протиправними і скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 21 травня 2025 року №81о/с «По особовому складу».

Визнати протиправними і скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Закарпатській області №1392 від 21 травня 2025 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських ГУНП в Закарпатській області».

Поновити старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 на службі у розпорядженні ГУНП в Закарпатській області з 21 травня 2025 року.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції Берегівського районного відділу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області з 21 травня 2025 року.».

Ухвалою від 21 листопада 2025 року про виправлення описок в судовому рішенні виправлено описку, допущену в п.6 резолютивної частини рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 14.11.2025 року в адміністративній справі №260/4841/25, та викладено його у наступній редакції: 
- «Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 у розпорядженні Головного управління Національної поліції в Закарпатській області з 21 травня 2025 року».

26 листопада 2025 року начальником Головного управління Національної поліції в Закарпатській області на виконання рішення ЗОАС від 21.11.25 року видано Наказ 200 о/с про поновлення стиаршого лейтенанта ОСОБА_1 у розпорядженні Головного управління Національної поліції в Закарпатській області з21 травня 2025 року.

10 березня 2025 року Лікувально-діагностичним центром ТОВ «ГЕМО МЕДИКА УКРАЇНА» була видана Довідка №46 форми №080-10 про те, що син хворіє на захворювання J351, перебуває на диспансерному обліку з 10 липня 2023 року і з 02 травня 2025 року по 02 травня 2026 року потребує домашнього догляду. 

13 березня 2025 року ОСОБА_1 надіслав поштовим зв`язком до Відповідача рапорт, у якому просив на підставі п.3 статті 25 Закону України «Про відпустки» надати йому додаткову відпустку без збереження заробітної плати для догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку з 02 травня 2025 року, до якого були долучені:

- копія Свідоцтва про народження дитини Серія НОМЕР_2 - ОСОБА_3 ,

- Довідка №46 від 10 березня 2025 року, видана лікувально-діагностичним Товариством "Гемомедіка Ураїна", в якій зазначено , що дитина ОСОБА_3 перебуває на диспансерному обліку з 10.07.23 року та потребує домашнього догляду з 02.05.25 року . Довідка дійсна до 02 .05.26 року.

-копія Свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_3 ,, який укладено між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 
- копія посвідчення батьків багатодітної сім`ї: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 
- довідка від 1.03.25 року ПСК "Мужієво , видана директором підприємства Н.І. Югас , в якій зазначено , що ОСОБА_4 працює директором ПСК "Мужієво" на повний робочий день .

Наказом ГУНП в Закарпатській області від 21 травня 2025 року №81 0/с ОСОБА_1 було звільнено з служби за п.6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) відповідно до частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» разом з витягом з наказу. 
Згідно з витягом з наказу ГУНП №1392 від 21 травня 2025 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських ГУНП в Закарпатській області» у зв`язку з невиходом на службу з 07 травня 2025 року по 20 травня 2025 року ОСОБА_1 звільнено. 
Стаж служби на день звільнення складає 14 років 06 місяців 04 дні. Остання посада перед звільненням - інспектор сектору реагування патрульної поліції Берегівського районного відділу ГУНП Закарпатській області. Спеціальне звання - старший лейтенант поліції. 

На виконання рішення суду наказом ГУНП в Закарпатській області №2000/с від 26 листопада 2025 року ОСОБА_1 було поновлено у розпорядженні ГУНП з 21 травня 2025 року.

02 грудня 2025 року Т.в.о. начальника УКЗ ГУНП на імя начальника ГУНП в Закарпатській області подано рапорт, в якому констатовано факт неприбуття поліцейського ОСОБА_1 на службу та прохання ініціювати службове розслідування.

05 грудня 2025 року начальником ГУНП в Закарпатській області видано Наказ № 3293, яким призначено службове розслідування та створено склад комісію.

05.12.2025 року ГУНП в Закарпатській області направило на адресу позивача Виклик (в порядку вимог п.п. 2 п.1 розділу III Положення про дисциплінарні комісії в Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 № 893), в якому зазначило:

« Дисциплінарною комісією ГУНП в Закарпатській області проводиться службове розслідування за фактом порушення Вами службової дисципліни, в частині не виходу на службу відповідно до наказу ГУНП області від 26.11.2025 № 200 о/с.
З огляду на викладене, відповідно до вимог підпункту 2 пункту 1 розділу III Положення про дисциплінарні комісії в Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 № 893, з метою одержання письмових пояснень за обставинами, що стали підставою для призначення службового розслідування, прошу Вас прибути, на 12.00 год 11 грудня 2025 року, до дисциплінарної комісії (службовий кабінет № 249 управління головної інспекції ГУНП), за адресою: м. Ужгород, вул. Ракоці, 13. 
Водночас, звертаю Вашу увагу та інформую, що відповідно до вимог пункту 7 розділу IV Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 № 893, кожна посадова особа поліції, відповідно до своїх повноважень, зобов`язана сприяти проведенню службового розслідування.».

08 грудня 2025 року голова дисциплінарної комісії відібрав письмові пояснення від ОСОБА_1 , в яких останній зазначив, що чітко виконує рішення суду від 14.11.25 року .

Інспектором відділу комплектування управління кадрового забезпечення ГУНП в Закарпатській області складено довідку за наслідками телефонної розмови з позивачем з метою уточнення обставини його неприбуття на службу . 
Судом також було прослухано дану телефонну розмову у судовому засіданні, де позивача зазначив, що він виконує рішення суду , а відлучатися з дому він не може оскільки доглядає дитину

Як вбачається із трекінгу «Укрпошти», зазначений виклик, отримано позивачем 16.12.2025 року.

Актами за період з 18.11.25 року по 15.12.25 року  констатовано неприбуття позивача  до УКЗ ГУНП для вирішення питання щодо подальшого проходження ним служби.

В Акті від 15.12.25 року констатовано відсутність з 26.11.25 року по 15.12.25 року на порталі ПФУ відкритих медичних висновків про тимчасову непрацездатність ОСОБА_1 .

15 грудня 2025 року складено Висновок "Про результати проведеного службового розслідування за фактом неприбуття до ГУНП для подальшого проходження служби старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 . 

Судом досліджений наказ ГУНП в Закарпатській області №3414 від 16 грудня 2025 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейський ГУНП а Закарпатської області», з якого вбачається наступне:

« Дисциплінарною комісією Головного управління Національної поліції в Закарпатській області (далі - ГУНП), утвореною наказом ГУНП від 05.12.2025 № 3293, у складі поліцейських УГІ, УКЗ та ВПЗ ГУНП проведено службове розслідування за фактом грубого порушення службової дисципліни старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 . 
Відповідно до рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2025 року в адміністративній справі № 260/4841/25 та ухвали цієї ж судової установи «Про виправлення описок у судовому рішенні» від 21 листопада 2025 року в адміністративній справі № 260/4841/25, 2-аво/260/202/25, наказом ГУНП в Закарпатській області від 26.11.2025 № 200 о/с старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 поновлено у розпорядження ГУНП в Закарпатській області, з 21 травня 2025 року. 
Однак, з 28.11.2025 по теперішній час старший лейтенант поліції ОСОБА_1 до виконання службових обов`язків не приступив. 
За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія констатує, що поліцейський ОСОБА_1 не виконав наказ ГУНП в Закарпатській області від 26.11.2025 № 200 о/с та без поважних причин 28.11.2025, 01.12.2025, 02.12.2025, 03.12.2025, 04.12.2025, 05.12.2025, 08.12.2025, 09.12.2025, 10.12.2025, 11.12.2025, 12.12.2025 та 15.12.2025 не прибув на службу до ГУНП в Закарпатській області. 
Такі дії є неприпустимими, оскільки дестабілізують роботу підрозділу, ускладнюють планування та організацію служби керівним складом, особливо в умовах воєнного стану, коли оперативність і дисципліна мають критичне значення.
НАКАЗУЮ:
1. За вчинення грубого дисциплінарного проступку, порушення вимог частин 1, пунктів 1, 2, 4, 5, 6 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 1, 2 частини 1 статті 18, частини 1 статті 64 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію», пункту 4 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України та абзаців 2, 13 частини 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, що виразилось у невиконанні наказу ГУНП в Закарпатській області від 26.11.2025 № 200 о/с та в безпідставному невиході на службу 28.11.2025, 01.12.2025, 02.12.2025, 03.12.2025, 04.12.2025, 05.12.2025, 08.12.2025, 09.12.2025, 10.12.2025, 11.12.2025, 12.12.2025 та 15.12.2025, порушенні Присяги та Правил етичної поведінки поліцейського, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0072291), який перебуває у розпорядженні Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, відповідно до пункту 7 частини 3 статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, звільнити зі служби в поліції. 
2. -------
3. -------
4. ------- 
5. Наказ оголосити особовому складу зацікавленим підрозділам Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, поліцейському визначеному пунктом 1 цього наказу - під особистий підпис.».

Наказом ГУНП в Закарпатській області №210/с від 16 грудня 2025 року було звільнено зі служби в поліції за п.6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0072291), який перебуває у розпорядженні Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, з 17 грудня 2025 року, установивши йому щомісячну премію за грудень 2025 року в розмірі 0,00 відсотків. 
Стаж служби в поліції на день звільнення складає 14 років 06 місяців 04 дні, вислуга років у календарному обчисленні складає 14 років 06 місяців 04 дні. 
Підстава: пункт 1 наказу ГУНП в Закарпатській області від 16.12.2025 №3414.

Позивач вважаючи оскаржувані накази протиправними, звернувся до суду з даним позовом.

Мотиви та норми права застосовані судом

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною шостою статті 43 Конституції України визначено, що громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
Відповідно до статті 5-1 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.
Згідно з частиною першою статті 1 Закону №580-VIII національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Частиною першою статті 3 Закону №580-VIII передбачено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до частини першої статті 17 Закону №580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу в поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
Згідно з частиною першою, другою статті 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Статтею 60 Закону №580-VIII визначено, що відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції.
Згідно з пунктом 5 розділу І Правил №1179, поліцейський здійснює свою діяльність відповідно до основоположних принципів, які закріплені в Конституції України, Законі України «Про Національну поліцію», інших законодавчих актах України, а також у цих Правилах, зокрема: верховенства права; дотримання прав і свобод людини; законності; відкритості та прозорості; політичної нейтральності; взаємодії з населенням на засадах партнерства; безперервності; справедливості, неупередженості та рівності.
На виконання приписів абзаців 1, 2 та 7 пункту 1 розділу ІІ Правил №1179 під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен:
- неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;
- професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами.
Нормами частин 1 та 2 статті 19 Закону №580-VIII встановлено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень регламентовано Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Дисциплінарним статутом визначається сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.
Положеннями частини 1 статті 1 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15 березня 2018 року №2337-VIII визначено, що службова дисципліна це дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Згідно з пунктами 1, 6 та 11 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень.
Згідно зі статтею 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.
Статтею 12 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Як передбачено частиною 3 статті 13 Дисциплінарного статуту, до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження у спеціальному званні на один ступінь; звільнення з посади; звільнення із служби в поліції.
Приписами частин 2-4 статті 14 Дисциплінарного статуту визначено, що з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків проводиться службове розслідування.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Частиною 10 статті 14 Дисциплінарного статуту встановлено, що Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.
Відповідно до пункту 2 розділу І Положення №893, дисциплінарна комісія створюється за письмовим наказом Міністра внутрішніх справ України, службової особи поліції або ректора закладу вищої освіти із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських, наділених повноваженнями із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення, одночасно з прийняттям рішення про призначення службового розслідування.
На виконання пункту 3 розділу І Положення №893 дисциплінарна комісія утворюється у складі не менше трьох осіб, з яких визначається голова дисциплінарної комісії.

У відповідності до ст. 92 ЗУ "Про Національну поліцію" поліцейським надаються щорічні оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом.
2. Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Рішенням Конституційного Суду України від 07.05.2002 № 8-рп/2002 в справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень частин другої, третьої статті 124 Конституції України (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) зазначено, що при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, установивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми, у яких визначені основні трудові права працівників - КЗпП України.

Відповідно до частин першої, третьої статті 18 Закону України від 15 листопада 1996 року №504/96-ВР «Про відпустки» встановлено, що після закінчення відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами за бажанням жінки їй надається відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Ця відпустка може бути використана повністю або частинами також батьком дитини, бабою, дідом чи іншими родичами, які фактично доглядають за дитиною. Таке ж право передбачене частинами третьою, сьомою статті 179 Кодексу законів про працю України.

Так, згідно зі статтею 2 Закону України «Про відпустки» право на відпустки мають громадяни України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи. Право на відпустки забезпечується, зокрема, гарантованим наданням працівнику відпустки визначеної тривалості зі збереженням на її період місця роботи (посади) та заробітної плати, якщо таке передбачене законодавством.
Статтею 4 Закону України «Про відпустки» встановлено основні види відпусток:
1) щорічні відпустки: основна відпустка; додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці; додаткова відпустка за особливий характер праці; інші додаткові відпустки, передбачені законодавством;
2) додаткові відпустки у зв`язку з навчанням;
3) творча відпустка;
3-1) відпустка для підготовки та участі в змаганнях;
4) соціальні відпустки: відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами; відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку; відпустка у зв`язку з усиновленням дитини; додаткова відпустка працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи;
5) відпустки без збереження заробітної плати.
Залежно від обов`язковості надання відпустки для роботодавця відпустки можна поділити на ті, які роботодавець зобов`язаний надати, та ті, надання яких є правом роботодавця на власний розсуд.
Предметом розгляду цієї справи є право особи на відпустку в разі, якщо дитина потребує домашнього догляду, яка надається в обов`язковому порядку без збереження заробітної плати тривалістю, визначеною у медичному висновку, але не більш як до досягнення дитиною шестирічного віку.
Суд враховує, що указане право віднесене законодавцем до відпусток без збереження заробітної плати (розділ VI Закону України «Про відпустки»), а не до соціальних відпусток (розділ IV цього Закону), однак право на відпустку у зв`язку з потребою дитини в домашньому догляді має вочевидь соціальний характер, оскільки стосується забезпечення соціальних прав працевлаштованих батьків.
Соціальна відпустка - це вид відпусток соціального характеру, що надається працівникам із сімейними обов`язками з метою належного їх виконання, а також відпочинку, відновлення фізичних, морально-психологічних та інтелектуальних затрат на виконання трудового договору відповідно та у порядку, передбаченому законом.
У цьому разі слово «соціальна» підкреслює державний інтерес, державні гарантії та державне фінансування певної стадії трудових відносин - відпустки у зв`язку з виконанням батьківських обов`язків чи сімейних функцій та іншими випадками тимчасової непрацездатності.
Призначення соціальних відпусток спрямоване на: 1) підвищення ефективності права на працю; 2) ефективне та гнучке функціонування трудових відносин; 3) відновлення працівником зусиль, спрямованих на виконання трудової функції та інших трудових обов`язків; 4) здійснення працівниками функції батьківства та інших тісно пов`язаних із ним функцій.
Саме причинно-наслідковий зв`язок стану здоров`я дитини є підставою для отримання такого виду відпустки, де волевиявлення батьків як працівників є скоріше вимушеним кроком, аніж безстороннім волевиявленням.
Згідно із частиною сьомою статті 179 КЗпП України відпустки для догляду за дитиною, передбачені частинами третьою, четвертою та шостою цієї статті, можуть бути використані повністю або частинами також батьком дитини, бабою, дідом чи іншими родичами, які фактично доглядають за дитиною, що також кореспондується із положеннями Закону України «Про відпустки».
Відповідно до частини першої статті 181 КЗпП України відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати (частини третя та шоста статті 179 цього Кодексу) надаються за заявою жінки або осіб, зазначених у частині сьомій статті 179 цього Кодексу, повністю або частково в межах установленого періоду та оформляються наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу.
Суд, звертає увагу на те, що частиною першою статті 181 КЗпП України визначено саме порядок надання указаних відпусток, а не права та обов`язки учасників трудових відносин у зазначеному процесі.
Для реалізації права на відпустку без збереження заробітної плати, гарантованого статтями 2, 25 Закону України «Про відпустки» та частиною шостою статті 179 КЗпП України, працівнику необхідно підтвердити факт хвороби дитини медичним висновком, оформити своє волевиявлення у відповідній письмовій заяві та повідомити про свій намір роботодавця.
Для отримання відпустки по догляду за дитиною до 6 років, працівник має подати заяву на таку відпустку та «Довідку про потребу дитини у домашньому догляді» затверджену наказом МОЗ від 11.06.2012 №430, яку видають заклади охорони здоров`я будь-якої форми власності на підставі рішення лікарсько-консультативної комісії (ЛКК) (п. 4 Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації № 080-1/о «Довідка про потребу дитини (дитини-інваліда) у домашньому догляді», затвердженої Наказом №430). Відпустку до 6 років надають з дати, зазначеної працівником у його заяві.
Отже, складання Довідки про потребу дитини (дитини-інваліда) у домашньому догляді є підставою для оформлення відпустки без збереження грошового забезпечення одному з батьків дитини, тобто як мати, так і батько дитини вправі скористатися цим правом.
У випадку дотримання наведеного порядку працівник вважається таким, що реалізував гарантоване державою право на отримання відпустки без збереження заробітної плати. Кадрове оформлення (видача відповідного наказу роботодавця) поданої заяви про відпустку не є юридичним фактом, з яким пов`язується виникнення у працівника права на відпустку за статтею 25 Закону України «Про відпустки» та частиною шостою статті 179 КЗпП України.
Відпустка без збереження заробітної плати для догляду за дитиною (не більш як до досягнення дитиною шестирічного віку) стосується працівників, які на момент написання заяви про надання такої відпустки безпосередньо не виконують трудової функції та вже перебувають удома, тобто роботодавець при плануванні своєї господарської діяльності не враховує інтелектуальний капітал та фізичну працю працівників, що перебувають у таких відпустках.
Уже сам факт перебування дитини з потребою домашнього догляду під доглядом працівника унеможливлює фізичний вихід останнього на роботу, відповідно очікування на робочому місці наказу роботодавця про надання відпустки призведе до порушення прав хворої дитини та того з батьків, хто здійснює догляд і потребує відпустки для цієї мети.

Велика Палата ВС 8 червня 2021 року у справі № 487/8206/18 зазначила, 
що право на отримання відпустки без збереження заробітної плати для догляду за дитиною вважається реалізованим з моменту подання працівником належним чином оформленої заяви з доданими до неї відповідними підтвердними документами, а тому незаконним є звільнення за прогул працівника, який належним чином подав таку заяву, тобто повідомив роботодавця про волевиявлення щодо отримання відпустки для догляду за дитиною та у зв`язку із цим не вийшов на роботу у вказану ним дату.
ВП ВС виходила з того, що ч. 1 ст. 181 КЗпП України визначено саме порядок надання указаних відпусток, а не права та обов`язки учасників трудових відносин у зазначеному процесі. Для реалізації права на відпустку без збереження заробітної плати працівнику необхідно підтвердити факт хвороби дитини медичним висновком, оформити своє волевиявлення у відповідній письмовій заяві та повідомити про свій намір роботодавця.
У разі дотримання цього порядку працівник вважається таким, що реалізував гарантоване державою право на отримання відпустки без збереження заробітної плати. Кадрове оформлення (видача відповідного наказу роботодавця) поданої заяви про відпустку не є юридичним фактом, з яким пов`язується виникнення у працівника права на відпустку.

16 березня 2026 року ВААС залишив рішення ЗОАС у справі 260/4841/25 без змін. та констатував:
сам факт перебування дитини з потребою домашнього догляду під доглядом працівника унеможливлює фізичний вихід останнього на роботу, відповідно очікування на робочому місці наказу роботодавця про надання відпустки призведе до порушення прав хворої дитини та того з батьків, хто здійснює догляд і потребує відпустки для цієї мети.
Як наслідок, правильним є висновок суду, що звільнення за невихід на службу, працівника, який належним чином повідомив роботодавця про волевиявлення щодо отримання відпустки по догляду за дитиною та у зв`язку із цим не вийшов на роботу в указану ним дату, є незаконним.
Як встановлено судом, ОСОБА_1 перебував у безоплатній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею чотирирічного віку та у розпорядженні ГУНП в Закарпатській області, а відтак на нього поширюються гарантії, передбачені статтею 5-1 КЗпП України, зокрема, в частині збереження роботи.З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що враховуючи положення частини третьої статті 5-1 КЗпП України ГУНП в Закарпатській області не мало законних підстав для звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», а тому наказ Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 21.05.2025 №81 о/с є протиправним та підлягає скасуванню. Таким чином, позивач підлягає поновленню у розпорядженні Головного управління Національної поліції у Закарпатській області.
З урахуванням викладеного звільнення за невихід на службу, працівника, який належним чином повідомив роботодавця про волевиявлення щодо отримання відпустки по догляду за дитиною та у зв`язку із цим не вийшов на роботу в указану ним дату, є незаконним.

Не взявши до уваги вищевказані висновку суду відповідач повторно вчиняє аналогічні порушення при винесення оскаржуваних наказів.

Щодо дати з якої необхідно поновити позивача, то суд вважає за необхідне вказати наступне.

Пунктом 2.27. Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29 липня 1993 року, прямо вказує, що днем звільнення вважається останній день роботи.
Згідно наказу начальника Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 16 грудня 2025 р. №210 о/с «По особовому складу» позивача звільнено з 17 грудня 2025 року.
Відтак, суд вважає, що необхідно поновити позивача саме з 17 грудня 2025 року.
Таким чином, у значенні статті 235 КЗпП України вимушеним прогулом є час, протягом якого працівник з вини роботодавця був позбавлений можливості працювати, виконувати трудові функції, обумовлені трудовим договором, тобто період з дня наступного за днем звільнення (незаконного переведення на іншу роботу) по день ухвалення судом рішення про поновлення на роботі.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 08 грудня 2022 року №460/2014/19.
Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, установивши, що позивач подав заяву про надання відпустки та довідку про потребу дитини у домашньому догляді, тобто скористався своїм установленим законом правом на відпустку по догляду за дитиною, передбачену частиною шостою статті 179 КЗпП України, та врахувавши, що такий вид відпустки відповідно до вимог закону за наявності підтверджуючих документів надається роботодавцем в обов`язковому порядку і згоди роботодавця на таку відпустку закон не вимагає, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що перебування позивача у відповідній відпустці унеможливлює звільнення останнього за невихід на службу на підставі пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України, у зв`язку із чим наказ про звільнення позивача із служби в поліції підлягає скасуванню з поновленням його на посаді.

Щодо вимоги зобов`язати ГУНП в Закарпатській області зарахувати до стажу служби Позивача в поліції час вимушеного прогулу з 21 травня 2025 року по 15 грудня 2025 року. є передчасним , оскільки такий враховується при виконанні даного рішення суду .

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України.
Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до статті 6 частини 2 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
У Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; для цього потрібно логічно структурувати рішення і викласти його в чіткому стилі, доступному для кожного; судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованим; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно до статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити частково.
Питання про розподіл судових витрат зі сплати судового збору судом не вирішується, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.
Керуючись статтями 243, 245, 246, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) до Головне управління Національної поліції в Закарпатській області ( код ЄДРПОУ 40108913) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати Наказ ГУ Нацполіції в Закарпатській області № 3414 від 16.12.25 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських ГУНП в Закарпатській області" щодо ОСОБА_1 .

Визнати протиправним та скасувати Наказ ГУ Нацполіції в Закарпатській області 
№ 210/о/с від 16.12.25 року "По особовому складу" .

Поновити ОСОБА_1 на службі у розпорядженні ГУНП в Закарпатській області з 17 грудня 2025 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ Нацполіції в Закарпатській області (код ЄДРПОУ 40108913) на користь ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 )судовий збір в розмірі 1331,00 грн.

В решті позовних вимог- відмовити.

Рішення в частині поновлення  ОСОБА_1 на службі у розпорядженні ГУНП в Закарпатській області з 17 грудня 2025 року - підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адмінсуду.

Суддя	З.Б.Плеханова	

Повний текст рішення виготолено та підписано 08 квітня 2026 року.