ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/82/26 Справа № 200/4670/13-ц 	  	Суддя у 1-й інстанції - Решетнік М. О. Суддя у 2-й інстанції - Макаров М. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого – судді Макарова М.О.  
суддів – Пищиди М.М., Свистунової О.В.
при секретарі – Пікос А.О. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 — адвоката Зайцевої Олени Петрівни на заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 липня 2013 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , яка є законним представником малолітньої ОСОБА_4 , про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А : 

У квітні 2013 року Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , яка є законним представником малолітньої ОСОБА_4 , про стягнення заборгованості.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 08 квітня 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір №014/3181/147113/73, згідно якого ОСОБА_5 було надано кредит в іноземній валюті в розмірі 42300 долларів США для придбання автомобілю Mitsubishi Padjero 2008 року випуску. 
В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 08 квітня 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_5 було укладено договір застави транспортного засобу № 014/14278/3181/73, згідно з яким ОСОБА_5 було передано в заставу належний йому автомобіль Mitsubishi Padjero 2008 року випуску, держ. № НОМЕР_1 , Тип Т3: легковий — універсал — В, номер шасі НОМЕР_2 .
Як стало відомо ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. 
18 листопада 2009 року Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» на адресу 3-ї Дніпропетровської держнотконтори було направлено заяву про пред`явлення вимог кредитора до спадкоєнців покійного.
16 грудня 2009 року було отримано відповідь 3-ї Дніпропетровської держнотконтори, відповідно до якої даних про спадкоємців ОСОБА_5 , в тому числі які фактично прийняли спадщину, та про склад спадкового майна в них немає, якщо стане відомо про наявність спадкоємців ОСОБА_5 , їм буде повідомлено про надходження претензій банку.
26 вересня 2011 року від 3-ї Дніпропетровської держнотконтори було отримано повідомлення, відповідно до якого із заявою про прийняття спадщини за законом звернулась ОСОБА_1 , що діє як законний представник малолітньої ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .
Заборгованість перед банком по кредитному договору становить 420656 грн. 05 коп., з яких: 312064 грн. 67 коп. — непогашена сума кредиту, 31535 грн. 33 коп. — несплачені проценти, 77056 грн. 05 коп.— нарахована пеня за несвоєчасне погашення кредиту.
Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 липня 2013 року задоволено позовні вимоги Банку та ухвалено стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Райфайзен Банк Ааваль» заборгованість за кредитним договором №014/3181/147113/73 від 08 квітня 2008 року в сумі 52626 доларів США, що по курсу НБУ становить 420656 грн. 05 коп., з яких: 39040,78 доларів США — непогашена сума кредиту, 3945,22 — несплачені проценти, 9640,08 доларів США— нарахована пеня за несвоєчасне погашення кредиту та по 1720 грн. 50 коп. судового збору. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_6 посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просила рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції: не встановив склад спадкового майна та його вартість — в матеріалах справи відсутні докази якими можливо було б це підтвердити; відсутні будь-які докази, про прийняття рішення нотаріусом щодо видачі свідоцтв про право на спадщину відповідачами; позивачем не була заявлена вимога щодо накладення стягнення на майно одержаного у спадщину та не надано суду доказів передачі спадкоємцям спадкового майна; позивачем пропущено строки для пред`явлення відповідачам вимоги про задоволення грошових вимог в межах вартості майна.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а заочне рішення суду скасувати, з наступних підстав.
Задовольняючи частково позовні вимоги Банку, колегія суддів виходить з наступного.
Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що 08 квітня 2008 року, між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № 014/14278/3181/73, згідно якого ОСОБА_5 було надано кредит в іноземній валюті в розмірі 42300 долларів США для придбання автомобілю Mitsubishi Padjero 2008 року випуску.
В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 08 квітня 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_5 було укладено договір застави транспортного засобу № 014/14278/3181/73, згідно з яким ОСОБА_5 було передано в заставу належний йому автомобіль Mitsubishi Padjero 2008 року випуску, держ. № НОМЕР_1 , Тип Т3: легковий — універсал — В, номер шасі НОМЕР_2 (а.с.13-14).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер.
18 листопада 2009 року за вих. №5033 ПАТ “Райффайзен Банк Аваль” на адресу 3-ї Дніпропетровської держнотконтори було направлено заяву про пред`явлення вимог кредитора до спадкоємців ОСОБА_5 , якими є його діти: ОСОБА_4 та ОСОБА_7 .
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором заборгованість позичальника перед банком становить 52626 доларів США, що по курсу НБУ еквівалентно 420656 грн. 05 коп., з яких: 39040,78 доларів США — непогашена сума кредиту, 3945,22 доларів США — несплачені проценти, 9640,08 доларів США — нарахована пеня за несвоєчасне погашення кредиту (Т.1 а.с. 19).
Задовольняючи позовні вимоги Банку суд першої інстанції виходив з доведеності позовних вимог.
Колегія суддів не може погодитись з таким рішенням суду з наступних підстав.
1. Щодо меж позовних вимог.
Відповідно до ч.1 ст. 12 та ч.1 ст. 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Як вбачається з матеріалів справи позивачем надано розрахунок заборгованості за кредитним договором, заборгованість позичальника перед банком становить 52626 доларів США, що по курсу НБУ еквівалентно 420656 грн. 05 коп., з яких: 39040,78 доларів США — непогашена сума кредиту, 3945,22 доларів США — несплачені проценти, 9640,08 доларів США — нарахована пеня за несвоєчасне погашення кредиту (Т.1 а.с. 19).
Разом з цим, ПАТ «Райфайзен БанкеАваль`в позовній заяві просили стягнути із спадкоємців заборгованість ОСОБА_5 , перед банком по кредитному договору, яка склала на час смерті позичальника 420656 грн. 05 коп., з яких: 312064 грн. 67 коп. — непогашена сума кредиту, 31535 грн. 33 коп. — несплачені проценти, 77056 грн. 05 коп.— нарахована пеня за несвоєчасне погашення кредиту (Т.1 а.с. 2-4) за час розгляду справи в суді першої інстанції ці вимоги не були змінені.
Проте, судом першої інстанції в порушення вимог ст. 13 ЦПК України, ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Райфайзен Банк Ааваль» заборгованість за кредитним договором №014/3181/147113/73 від 08 квітня 2008 року в сумі 52626 доларів США, що по курсу НБУ становить 420656 грн. 05 коп., з яких: 39040,78 доларів США — непогашена сума кредиту, 3945,22 — несплачені проценти, 9640,08 доларів США— нарахована пеня за несвоєчасне погашення кредиту, тобто стягнув заборгованість в доларах США, тоді як в позовній заяві просили стягнути заборгованість в гривнях.
У зв`язку з чим, суд першої інстанції ухвалюючи оскаржуване рішення вийшов за межі позовних вимог, чим порушено вимоги процесуального права.
2. Щодо суті позовних вимог колегія суддів зазначає наступне.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що 08 квітня 2008 року, між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № 014/14278/3181/73, згідно якого ОСОБА_5 було надано кредит в іноземній валюті в розмірі 42300 долларів США для придбання автомобілю Mitsubishi Padjero 2008 року випуску зі строком повернення коштів до 08 квітня 2015 року. (Т.1 а.с. 9)
В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 08 квітня 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_5 було укладено договір застави транспортного засобу № 014/14278/3181/73, згідно з яким ОСОБА_5 було передано в заставу належний йому автомобіль Mitsubishi Padjero 2008 року випуску, держ. № НОМЕР_1 , Тип Т3: легковий — універсал — В, номер шасі НОМЕР_2 (Т.1 а.с.13-14).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер .
18 листопада 2009 року за вих. №5033 ПАТ “Райффайзен Банк Аваль” на адресу 3-ї Дніпропетровської держнотконтори було направлено заяву про пред`явлення вимог кредитора до спадкоємців ОСОБА_5 , якими є його діти: ОСОБА_4 та ОСОБА_7 .
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором заборгованість ОСОБА_5 , на час його смерті, перед банком становить 52626 доларів США, що по курсу НБУ еквівалентно 420656 грн. 05 коп., з яких: 39040,78 доларів США — непогашена сума кредиту, 3945,22 доларів США — несплачені проценти, 9640,08 доларів США — нарахована пеня за несвоєчасне погашення кредиту (Т.1 а.с. 19).
Проте у позовній заяві Банк просив стягнути зі спадкоємців заборгованість за кредитним договором № 014/14278/3181/73 залишок суми в розмірі 420656 грн. 05 коп., з яких: 312064 грн. 67 коп. — непогашена сума кредиту, 31535 грн. 33 коп. — несплачені проценти, 77056 грн. 05 коп.— нарахована пеня за несвоєчасне погашення кредиту (Т.1 а.с. 4).
Згідно з частиною першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.
За змістом статей 525 та 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання не допускається.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).
Частиною першою статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (частина перша статті 546 ЦК України).
Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» визначені у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами частини першої цієї статті, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Ураховуючи наведене, строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком дії договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання.
Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Зазначене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18).
За таких обставин підтверджено, що померлий ОСОБА_5 за життя отримав кредит та відповідно розпорядився цими коштами на купівлю автомобіля, який і було передано до Банку у заставу, проте грошові кошти до Банку повернуто не було.
Крім того, судом апеляційної інстанції було витребувано від Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) спадкову справу №993/2009 рік, заведену до майна померлого ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (Т.3 а.с. 147, 153-220)
Відповідно до спадкової справи №993/2009, з претензією кредитора звернувся ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» (Т.3 а.с.154), із заявами про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_5 до нотаріальної контори звернулися діти померлого ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , а мати померлого ОСОБА_8 звернулася до нотаріальної контори із заявою про відмову від спадщини. Також відповідно до копії свідоцтва про шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_9 14 червня 2023 року зареєстровано шлюб та змінено прізвище ОСОБА_4 на ОСОБА_6 (Т.3 а.с. 164, 171, 192 зв). 
Також, дітям спадкодавця ОСОБА_3 та ОСОБА_6 державним нотаріусом Третьої дніпровської державної нотаріальної контори видано 18 вересня 2024 року свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме по 1/2 частині кожній на 47/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 та на мотоцикл YAMAHA модель TDM900, тип ТЗ — мотоцикл, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 (Т.3 а.с. 215-216 зв.).
Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.
Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).
Спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині (частина перша стаття 1282 ЦК України).
Згідно зі статтею 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта 263 ЦПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 жовтня 2023 року у справі № 523/2357/20 (провадження № 14-11цс22) вказано, що «задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. Звідси обов`язок спадкоємців боржника перед кредиторами спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17 (пункт 98)). Не визначення вартості успадкованого майна не впливає на вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження. Водночас задовольняючи заяву про заміну учасника справи, боржника у виконавчому провадженні, який помер, його спадкоємцем, суд відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України має визначити розмір боргу, який відповідає частці спадкоємця у спадщині, та вказати, що така заміна здійснюється в межах вартості майна, одержаного у спадщину (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17 (пункт 109))».
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 жовтня 2021 року у справі № 552/4892/19, на яку є посилання в касаційній скарзі, викладено висновок, що «спадкоємець, приймаючи спадщину, реалізує свій майновий інтерес щодо набуття у власність спадкового майна, при цьому у нього виникає обов`язок погасити заборгованість спадкодавця, проте виключно у межах вартості отриманого у спадщину майна. У свою чергу кредитор, укладаючи договори кредитування, може бути упевненим у погашенні заборгованості у разі смерті позичальника за рахунок спадкового майна, яке приймають у спадщину спадкоємці боржника. Такий принцип регулювання спірних правовідносин ґрунтується на засадах розумності, пропорційності і справедливості та виключає можливість необґрунтованого покладення на спадкоємців боржника обов’язку погасити борг у розмірі більшому, ніж вартість набутого ними майна, що призведе до безпідставного погіршення їх майнового стану у зв`язку з виконанням зобов`язання, стороною якого вони не є і згоди на укладення якого не надавали».
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 липня 2021 року у справі № 202/7691/17 зазначено, що «правовідносини, що виникли між позикодавцем і позичальником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між позикодавцем та спадкоємцями позичальника і вирішуються у порядку, передбаченому положеннями статті 1282 ЦК України. При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: – чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги; – коло спадкоємців, які прийняли спадщину; – при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); – при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України. Подібні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2019 року у справі № 640/6274/16-ц, від 29 січня 2020 року у справі № 496/4363/15-ц, від 15 липня 2020 року у справі № 645/1566/16-ц, від 04 березня 2020 року у справі № 2609/30529/12».
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 листопада 2021 року у справі № 615/473/20 зазначено, що «ураховуючи предмет спору у зазначеній справі, до обов`язку позивача як кредитора спадкодавця належить доказування обставин щодо розміру заборгованості боржника на день відкриття спадщини, наявність спадкоємців боржника, дотримання кредитором строку, визначеного статтею 1282 ЦК України, звернення з вимогою до спадкоємців боржника, а до обов`язку спадкоємця позичальника, у разі заперечення проти заявлених вимог, належить обов`язок доведення розміру та вартості успадкованого ним майна. Таким чином, обсяг спадкового майна та його вартість повинен доводити спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна».
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2019 року у справі № 640/6274/16-ц, на яку є посилання в касаційній скарзі, вказано, що «при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: – чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги; – коло спадкоємців, які прийняли спадщину; – при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); – при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України. Враховуючи принцип змагальності цивільного процесу, який був закріплений у статті 60 ЦПК України 2004 року на час розгляду справи, та передбачав, що кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна. Тому висновки судів про відмову в позові з тих підстав, що позивачем не надано доказів, які підтверджують яке саме майно одержано спадкоємцями у спадщину та яка вартість цього майна, суперечать вимогам процесуального закону, оскільки суди безпідставно поклали обов`язок доказування наведених обставин на сторону позивача».
Тобто, спадкоємець, який прийняв спадщину та набув у власність спадкове майно, зобов`язаний погасити заборгованість спадкодавця, проте виключно у межах вартості отриманого ним у спадщину майна.
Саме суд при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника встановлює необхідні для цього обставини: чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у встановлені строки; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; дійсний розмір вимог кредитора; частки спадкоємців у спадщині; обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця.
До обов`язку позивача як кредитора спадкодавця належить доказування обставин щодо розміру заборгованості боржника на день відкриття спадщини, наявність спадкоємців боржника, дотримання кредитором строку, визначеного статтею 1282 ЦК України, звернення з вимогою до спадкоємців боржника.
Якщо спадкоємець (спадкоємці) заперечує проти вимог кредитора спадкодавця щодо меж його відповідальності за зобов`язаннями спадкодавця, доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен такий спадкоємець, оскільки, з огляду на характер спірних правовідносин, кредитор не завжди може визначити яке саме майно одержано спадкоємцями у спадщину та яка вартість цього майна. Тому не допускається відмова в позові з тих підстав, що позивачем не надано відповідних доказів. В такій ситуації, задовольняючи позов кредитора до спадкоємця, суд в резолютивній частині рішення зазначає дійсний розмір заборгованості, який відповідає частці спадкоємця у спадщині, та встановлює, що її належить стягнути у межах вартості майна, одержаного ним у спадщину. Цим суд встановлює порядок виконання рішення про стягнення заборгованості спадкодавця.
Згідно зі статтею 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину..
Встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_6 в установлений законом строк прийняли спадщину після смерті батька ОСОБА_5 , яким, згідно частини п`ятої статті 1268 ЦК України належить їм з часу відкриття спадщини, та державним нотаріусом Третьої дніпровської державної нотаріальної контори видано їм 18 вересня 2024 року свідоцтва про право на спадщину за законом на частку нерухомого майна та транспортний засіб, як зазначалося вище.
Окрім того, колегія суддів звертає увагу, що оскільки відповідальність спадкоємців за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна, обов`язок доведення обсягу спадкового майна та його вартості покладається на спадкоємців, які заперечують проти вимог кредитора спадкодавця.
Проте відповідачі не надали суду інформацію про вартість спадкового майна. 
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 29 січня 2020 року у справі № 496/4363/15-ц (провадження № 61-44960св18).
Саме суд при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника визначає межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця, зокрема встановлює і вартість спадкового майна. З урахуванням предмету спору у цій справі, до обов`язку позивача як кредитора спадкодавця належить доказування обставин щодо розміру заборгованості боржника на день відкриття спадщини, наявність спадкоємців боржника, дотримання кредитором строку, визначеного статтею 1282 ЦК України, звернення з вимогою до спадкоємців боржника, а до обов`язку спадкоємця позичальника, у разі заперечення проти заявлених вимог, належить обов`язок доведення розміру та вартості успадкованого ним майна. Таким чином, обсяг спадкового майна та його вартість повинен доводити спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна.
У справі також встановлено, що про смерть позичальника ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , кредитору ВАТ «Райфайзен Банк Аваль» стало відомо та 18 листопада 2009 року він пред`явив свої вимоги до спадкоємців померлого боржника (Т.3 а.с 154 зв). Тобто в межах шестимісячного строку для прийняття спадщини.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника пред`явлено у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України.
Також встановлено, що 26 вересня 2011 року Третя дніпровська державна нотаріальна контора повідомила Банк про наявність в справах нотаріальної контори спадкової справи № 993/2009 до майна померлого ОСОБА_5 із заявами про прийняття спадщини звернулась діти померлого та повідомлено кредитора про те що мати померлого відмовилася від прийняття спадщини (Т.1 а.с.11).
Крім того, ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2021 року заяву ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну сторони – задоволено та ухвалено замінити вибулого стягувача ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» на правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал» у справі №200/4670/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Рафайзен Банк Аваль» до ОСОБА_10 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №014/3181/147113/73 (Т.1 а.с. 163).
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункт 2 частини першої статті 374 ЦПК України).
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (пункт 4 частини першої статті 376 ЦПК України).
За таких обставин, встановивши, що позивачем доведено факт порушення його прав, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність скасування судового рішення суду першої інстанції та часткового задоволення позовних вимог та апеляційної скарги.
3. Щодо розподілу судових витрат
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України).
Частинами першою-другою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову – на відповідача; 2) у разі відмови в позові – на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на висновки апеляційного суду щодо суті апеляційної скарги та скасування судового рішення та задоволення позовних вимог частково, понесені судові витрати, що складаються із судового збору, на підставі статті 141 ЦПК України покладаються на відповідачів у рівних частинах.
Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А : 
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 — адвоката Зайцевої Олени Петрівни – задовольнити частково.
Заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 липня 2013 року — скасувати.
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , яка є законним представником малолітньої ОСОБА_4 , про стягнення заборгованості — задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , яка є законним представником малолітньої ОСОБА_4 , на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», заборгованість в сумі 420656 грн. за кредитним договором № 014/3181/147113/73 від 08 квітня 2008 року обмеживши стягнення вартістю спадкового майна, після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , яка є законним представником малолітньої ОСОБА_4 , на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» судові витрати по 1 720,50 грн з кожної. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Вступна та резолютивна частини постанови проголошені 17 лютого 2026 року.
Повний текст постанови складено 26 лютого 2026 року.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді М.М. Пищида 

О.В. Свистунова